Guyot

Guyot er et undervannsfjell med en flat topp. Disse formene for undervannsfjell ble første gang oppdaget av amerikanske marinefartøy i Stillehavet under den andre verdenskrig, og senere oppkalt etter den sveitsiske geografen og geologen Arnold Guyot (1807-1884).«guyot (n.)», Online Etymology Dictionary Begrepet er således er et relativt nyord, dokumentert fra 1946.

Undervannsfjell er typisk dannet av utdødde vulkaner som stiger brått og som vanligvis blir funnet stigende fra havbunnen til 1 000–4 000 meter i høyden, karakteristisk med konisk form og mer enn 200 meter under havflaten. HO, 2008. Standardization of Undersea Feature Names: Guidelines Proposal form Terminology, 4. utg. International Hydrographic Organization and Intergovernmental Oceanographic Commission, Monaco. Diametrene til disse flate toppene kan overstige 10 km.Setyonegoro, Wiko (februar 2017): Tsunami Potential Due To Strike-Slip Earthquake Affected by Submarine Landslide, Bulletin of The Marine Geology 31(2), ResearchGate; DOI:10.32693/bomg.31.2.2016.283 Guyoter er oftest funnet i Stillehavet, men de har blitt identifisert i alle hav unntatt i Nordishavet. De er analoge med platåberg, det vil si  fjell med flat overflate og bratte sider platåberg, NAOB (som mesaer) på land.

Fra den flate havbunnen, ofte på rundt 3000 til 4000 meters dyp, rager de opp som isolerte, avkuttede kjegler. Toppflaten synes å ha blitt dannet ved bølgeabrasjon, men kan likevel ligge på ca 1000 meters dybde. Guyoter har med andre ord ofte sunket ned etter at de ble dannet. 

 Historie 
Guyoter ble først gjenkjent i 1945 av Harry Hammond Hess (1906–1969). Han var en amerikansk geolog og samtidig offiser i USAs marine og som samlet inn data ved hjelp av ekkoloddutstyr på et skip han ledet under andre verdenskrig. Bryson, Bill (2003): A Short History of Nearly Everything. New York: Broadway.ISBN 076790818X; s. 178. Dataene hans viste at noen undervannsfjell hadde flate topper. Hess kalte disse undersjøiske fjellene «guyoter», etter geografen fra 1800-tallet, Arnold Henry Guyot. Hess postulerte at de en gang var vulkanske øyer som hadde fått toppen erodert bort av bølgeslag, men som siden hadde havnet dypt under havoverflaten. Denne ideen ble brukt for å styrke teorien om platetektonikk.

Funnet av guyotene førte, sammen med andre submarine observasjoner, til hypotesen om havbunnsspredning: bunnen av verdenshavene sprer seg eller glir bort fra midthavsryggene i retning inn mot kontinentene i samband med platetektonikk. Vulkanene følger med underlaget, som gradvis synker mens det beveger seg mot kontinentene. Dette stemmer med at de guyotene som ligger nær kontinentet, har sunket mer enn dem som ligge midt ute i verdenshavene.Krill, Allan (2014): Not Getting the Drift. A Hard Look at the Early History of Plate-Tectonic Ideas (PDF), Department of Geology and Mineral Resources Engineering, NTNU«How Do Seamounts Form?» (PDF), Ocean Explortion (faktablad)

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 «What is a guyot?», NOAA

Kategori:oseanografi
Kategori:Platetektonikk