Huiguan

Huìguān (kinesisk: 慧觀, med etternavnet 崔 (Cuī), født i Qinghe 淸河 i Shandong) var en kinesisk munk som levde i det 4. - 5. århundre under det nordlige og sørlige Liang.

I 401 ble han elev av Kumārajīva og dro deretter sørover sammen med Buddhabhadra for å studere sammen med Huiyan.

Han ble senere kjent for sine argumenter mot Daoshengs teorier om plutselig opplysning. Han var også en av de tidlige tilhengere av læren om taksonomi doktrinær (教判), hvor Buddhas lære ble delt inn i de fem tidsperioder (五時).

Hans bøker omfatter Fahua zongyao xu (法華宗要序), Xiuxingdi bujing guanxu (修行地不淨觀序), Shengmanjing xu (勝鬘經序), Bianzong lun (辯宗論) og Dunwu jianwu yi (頓悟漸悟義). Sammen med Huiyuan og Xie Lingyun deltok han i oversettelsen av den sørlige versjonen av Mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen.

Han døde omkring midten av det femte århundre i en alder av 71 ved Daochang tempelete (道場寺) i Yangdu (楊都).

Kategori:Kinesiske buddhistmunker
Kategori:Kinesiske oversettere
Kategori:Personer fra Shandong