Mahavairocana Tantra

Mahāvairocana Tantra eller Mahāvairocanasūtraen (tradisjonell kinesisk: 大毘盧遮那成佛神變加持經; pinyin: dà pílúzhēnà chéngfó shénbiàn jiāchí jīng, også kjent som 大日经 da ri jing), er en hellig tekst innenfor retningen vajrayana. I tibetansk buddhisme er den klassifisert som en charyā tantra. Innenfor Shingon-skolen i japansk buddhisme er den en av to sentrale tekster (den andre er vajraśekharasūtraen). Teksten er også viktig innenfor den japanske skolen Tendai.

Teksten
Opphavsted og alder
Mahāvairocana Tantra er den eldste kjente omfattende manual i tantrisk buddhisme. Den ble trolig komponert på midten av 600-tallet e.Kr., og mest sannsynlig i det nordøstlige India ved universitetet i Nālandā. Flere av de personer som er involvert i overføringen av teksten, har oppholdt seg i Nālandā, deriblant Buddhaguhya og Śubhakarasiṃha. Den sistnevnte deltok i oversettelsen av teksten til kinesisk.

Det er likevel ingen grunn til å tro at de eller den som skrev Mahāvairocana Tantra satt i bakrommet på universitetet i Nālandā. Det må forutsettes at opphavsmannen ikke en gang var en buddhistisk munk. Teksten er skrevet for lekfolk, og opphavsmannen kan ha vært en velutdannet lekmann. Det er også grunn til å anta at opphavspersonen engasjerte seg i meditasjon og oppholdt seg  tilbaketrukket i fjerne områder av skogene og fjellene for å utøve sin praksis.

Beskrivelsen av planter og trær, som forekommer i Mahāvairocana Tantra, stemmer også overens med de som er funnet i regionen som omgir Nālandā i det nordøstlige India. Slutten av kapittel 2 (bokrull 2) omtaler blant annet blålusern (medicago sativa), sandeltre, costus, safran, agartre, harpiks, kamfer, hvitt sandaltre og gummi. Selv om enkelteksemplarer av disse er funnet i flere regioner, er det bare i den lave høyden på nedre skråningen av det østlige Himalaya at de finnes samlet.

Den kinesiske versjonen
Den kinesiske versjonen har tittelen 大毘盧遮那成佛神變加持經 (tradisjonell kinesisk) eller dà pílúzhēnà chéngfó shénbiàn jiāchí jīng (pinyin). Den kalles også 大毘盧遮那經 (dà pílúzhēnà jīng), 毘盧遮那成佛經 (pílúzhēnà chéngfó jīng) eller 大日經 (dàrì jīng). Teksten ble oversatt av Śubhakarasiṃha (善無畏, 637–735) med assistanse fra Yìxíng (一行禅師, 683–727) i året 724 e.Kr. Oversettelsen fant sted i Dàfúxiān klosteret (大福先寺) i Luoyang, på det daværende tidspunktet kalt Dōng-dōu (東都), i det 13. året av Kāi Yuán (開元) under Tangdynastiet.
Oversettelsen er omtalt i 874c:1 av katalogen Zhēn yuán xīn dìng shì jīng mù lù (貞元新定釋經目録) som ble nedtegnet i året 800.

Oversettelsen var basert på et manuskript som ble sendt til Kina omkring 30 år tidligere av den kinesiske munken Wúxíng (無行), som døde i India i 674 e.Kr. Sannsynligvis stammet dette manuskriptet fra tiden mellom 615 e.Kr. og 650 e.Kr. Dette manuskriptet hadde de funnet i Hua-yan tempelet i Chang’an.

Śubhakarasiṃha hevdet at hans kinesiske oversettelse var en laghutantra eller et utdrag (lüèběn, 略本) fra en enorm opprinnelig versjon på sanskrit; originalen skal ha bestått av en mūlatantra eller «detaljert tekst» (廣本, guǎngběn) på 100 000 vers.

Oversettelsen bestod av 7 bokruller eller  chüan. Den inneholder 31 kapitler i de 6 første bokrullene. Den 7. bokrullen inneholder 5 tilleggskapitler.

Den kinesiske teksten befinner seg i seksjon 10 (密教部, mikkyō-bu) av Taishō Tripiṭaka, bind 18, tekst nr 848.

I den xylografiske utgaven av Tripiṭaka Koreana fra 1236 til 1251 som oppbevares i tempelet Haeinsa (해인사), er den i bind 407 (chüan 1-5) og 408 (chüan 6-7), etui 染 (196), som ble gravert 1242-1243. I bokformen av Tripiṭaka Koreana – Koryo-dae-jang-kyong (KJDK), som er det fotografiske nytrykk av Haeinsa-xylografene, befinner den seg i bind 13, side 863-926, som tekst nr 427 (K427).

I Han'gul taejanggyong kanhaeng mongnok (HDJK), utgitt av Dongguk University (1976), er den i bind 78, som tekst nr 817. I katalogen Bussho kaisetsu daijiten (佛書解説大辭典) av Gemmyo Ono (小野玄妙, 1883–1939) er den omtalt i bind 7, side 446d. 

I Zhōnghuá dàzángjīng (中華大藏經) er den i bind 23, tekst nr 458, og den opptar sidene 570-650. I katalogen til Nanjiō Bunyiū (1849–1927) fra 1883 er den tekst nr 530. Teksten er fraværende i Dainippon Zokuzōkyō (大日本續藏經) eller 卍.

Kapitlene
Nedenfor vises kapitler og sidetall i Taishō Tripiṭaka som korresponderer med hver av de syv bokrullene.

BokrullKapittelTittelSidetall i Taishō11入眞言門住心品rù zhēn yán mén zhù xīn pǐnSinnets stasjoner når du går inn i mantraets inngangpsort01a01(00) - 04a09(07)2入漫茶羅具縁眞言品rù màn chá luó jù yuán zhēn yán pǐnDet fulle antrekk og mantraer for å komme inn i maṇḍalaet04a10(00) - 09a25(00)22(fortsettelse av kapittel 2)09b01(00) - 13b03(00)3息障品xī zhàng pǐnKvelning av hindringer13b04(00) - 14a03(00)4普通眞言藏品pǔ tōng zhēn yán cáng pǐnEt skattkammer av mantraer i vanlig bruk14a04(00) - 17b09(00)35世間成就品shì jiān chéng jiù pǐnDagligdagse prestasjoner17b10(00) - 17c20(00)6悉地出現品xī dì chū xiàn pǐnManifestasjonen av siddhi17c21(00) - 21c12(00)7成就悉地品chéng jiù xī dì pǐnUtførelsen av siddhi21c13(00) - 22b04(00)8轉字輪漫茶羅行品zhuàn zì lún màn chá luó xíng pǐnMaṇḍalaøvelser for det roterende bokstavhjulet22b05(00) - 24a21(00)49密印品mì yìn pǐnMystiske segl24a22(00) - 30a24(00)510字輪品zì lún pǐnHjulet av bokstaver30b01(00) - 30c22(05)11秘密漫茶羅品mì mì màn chá luó pǐnDet hemmelige maṇḍala30c23(00) - 36a17(00)12入秘密漫茶羅法品rù mì mì màn chá luó fǎ pǐnRitualet for entringen av det hemmelige maṇḍala36a18(00) - 36b06(00)13入秘密漫茶羅位品rù mì mì màn chá luó wèi pǐnEntring av stasjonen for det hemmelige mandala36b07(00) - 36c26(00)14秘密入印品mì mì rù yìn pǐnDe åtte hemmelige segl36c27(00) - 37b17(03)15持明禁戒品chí míng jìn jiè pǐnForskrifter om forbud om å resitere vidyāer37b18(00) - 38a15(00)16阿闍梨眞實智品ā shé lí zhēn shí zhì pǐnDen sanne kunnskapen til ācārya38a16(00) - 38c05(00)17布字品bù zì pǐnTildelingen av bokstavene38c06(00) - 38c22(00)618受方便學處品shòu fāng biàn xué chù pǐnÅ motta treningens nøkler med kyndige midler39a01(00) - 40a20(00)19説百字生品shuō bǎi zì shēng pǐnFremvisning av de hundre bokstavers oppstandelse40a21(00) - 40b09(00)20百字果相應品bǎi zì guǒ xiāng yìng pǐnInterkorrespondanse med fruktene av de hundre bokstaver40b10(00) - 40c04(00)21百字位成品bǎi zì wèi chéng pǐnGjennomføringen av stasjonen til de hundre bokstaver40c05(00) - 41a27(03)22百字成就持誦品bǎi zì chéng jiù chí sòng pǐnResitasjon for gjennomføring av de hundre bokstaver41a28(00) - 41c27(00)23百字眞言法品bǎi zì zhēn yán fǎ pǐnMantrametoden for de hundre bokstaver41c28(00) - 42a14(00)24説菩提性品shuō pú tí xìng pǐnFremvisning av naturen til bodhi42a15(00) - 42b04(00)25三三昧耶品sān sānmèi yē pǐnDe tre former for samaya42b05(00) - T42c04(01)26説如來品shuō rú lái pǐnFremvisning av “Tathāgata”42c05(00) - 42c24(00)27世出世護摩品shì chū shì hù mó pǐnDe mundane og supermundane homa ritualer42c25(00) - 44a08(00)28説本尊三昧品shuō běn zūn sānmèi pǐnFremvisning av gudenes samādhi44a09(00) - 44a25(00)29説無相三昧品shuō wú xiàng sānmèi pǐnFremvisning av samādhi uten karakteristikker44a26(00) - 44b18(03)30世出世持誦品shì chū shì chí sòng pǐnMundan og supermundan resitasjon44b19(00) - 44c04(00)31囑累品zhǔ lèi pǐnBetroelsen44c05(00) - 44c27(00)71供養次弟法中眞言行學處品gōng yǎng cì dì fǎ zhōng zhēn yán xíng xué chù pǐnKoden for opplæring for mantrapraksis blant de prosessuelle regler for tilbedelse45a01(00) - 46a06(00)2増益守護清淨行品zēng yì shǒu hù qīng jìng xíng pǐnØkning og vakthold av ren oppførsel46a07(00) - 47c16(00)3供養儀式品gōng yǎng yí shì pǐnTilbedelsesritualet47c17(00) - 51b01(00)4持誦法則品chí sòng fǎ zé pǐnReglene for resitasjon51b02(00) - 53a23(00)5眞言事業品zhēn yán shì yè pǐnMantragjerninger53a24(00) - 55a04(00)

Indiske, kinesiske, koreanske og japanske kommentarer
Det finnes en kinesisk oversettelse av en indisk kommentar av Bhadrānandana. Oversetteren var Vajrabodhi (671–741), og oversettelsen var i en bokrull. Den bærer tittelen Dà pílúzhēnà fóshuō yàolüè niànsòng jīng (大毘盧遮那佛說要略念誦經), eller «forkortet sūtra for resitasjon forklart av Buddha Mahāvairocana». Den kalles også yào lüè niàn sòng jīng (要略念誦經) eller «den forkortede sūtra for resitasjon». Den er tekst nr 849 i bind 18 av Taishō Tripiṭaka, og følger umiddelbart etter Mahavairocana Tantra. Kommentaren til Bhadrānandana er også oversatt til tibetansk, og er omtalt i et avsnitt nedenfor.

En translitterasjon av enkelte vers i denne kommentaren (T 852.18.114a2–23) er inkludert i Gembōki (玄法軌), en kinesisk rituell tekst av Fǎquán (法全). Fǎquán skrev to rituelle tekster relatert til Mahavairocana Tantra (T 852/T 853).

Yìxíng nedskrev en kommentar til Mahavairocana Tantra i 14 bokruller og 31 kapitler. Dette var nedtegnelsen av muntlige forklaringer som Śubhakarasiṃha ga 724 e.Kr. av de seks første bokrullene. Etter hvert ble disse 14 bokrullene slått sammen med de 6 første bokrullene, og man fikk en versjon på 20 bokruller. Mange sanskritord og deres kinesiske ekvivalenter er beskrevet i detalj, og Yìxíng støtter seg på sitater fra en overflod av kinesiske mahāyānatekster, og tilføyer innsikt fra Sarvatathāgata Tattvasaṃgraha (金剛頂經, Jīngāngdǐng jīng, T.866).

 大毘盧遮那成佛經疏. dà pílúzhēnà chéngfó jīng shū, 20 bokrullerManzi-zoku (Manjibǎn, 卍版), bind 36, side 27-253Taishō Tripiṭaka, seksjon 17, bind 39, tekst nr 1796Dainippon Zokuzōkyō (卍), bind 36, side 53
 大日經義釋, dàrì jīng yì shì, 14 bokrullerDainippon Zokuzōkyō (卍), bind 36, side 507
Den sistnevnte versjonen benyttes av den japanske skolen Tendai i sin esoteriske trasisjon Taimitsu (台密). Den førstnevnte ble benyttet av kinesisk Zhēnyán og benyttes av skolen Shingon-shū. Det japanske navnet på versjonen i 20 bokruller er Dainichikyō shō.

Śubhakarasiṃha ga sine muntlige forklaringer i året 724 e.Kr., men Yìxíng var neppe ferdig med poleringen av stilen i denne kommentaren før sin død i 727 e.Kr.. Dette er sannsynligvis også grunnen til at den ofte er ekstremt uklar og vanskelig å forstå.

I den eksegetiske tradisjonen til den japanske skolen Shingon-shū, anses disse vanskelighetene for å ha blitt satt bevisst av Yixing selv. Dette for å hindre ikke-innvidde lesere å få tilgang til dette suverent esoteriske arbeidet. Disse vanskelighetene kalles i Japan for randatsu (亂脱), «forstyrrelser i teksten».

Ifølge en tekst av Enchin (圓珍), ble kommentaren bragt til Japan av Genbō (玄昉) i året 735. Men det var Kūkai (空海, 774–835), som introduserte studier av den i Japan. I Shingon-shū blir de tre første kapitlene betraktet som doktrinens del, kalt kuchi no sho (口の疏) eller «kommentar om inngangen». Resten er betraktet som den rituelle del, kalt oku no sho (奧の疏) eller «kommentar til den indre delen». Den indre delen er reservert for innviede munker.

Historien til Shingon-shū begynner med den koreanske munken Huìguǒ (惠果). Han hadde studert Mahavairocana Tantra under Amoghavajra, også kalt Bùkōng (不空, 705–774). I sin tur var han læreren til Kūkai.

En kommentar til den syvende bokrullen av Mahavairocana Tantra ble skrevet av den koreanske munken Bùkěsīyì (不可思議). Den har tittelen Dà pílúzhēnà jīng gōngyǎngcìdìfǎ shū (大毘盧遮那經供養次第法疏). Den er tekst nr 1797 i seksjon 17, bind 39 av Taishō Tripiṭaka.

Det er et tekststed i denne kommentaren hvor det henvises til den «store ācārya», og til et mytisk jerntårn i sør-India (T39.1797:790b).

Shànwúwèi er det kinesiske navnet på Śubhakarasiṃha, og i den senere japanske litteraturen fra Shingon-shū hadde Śubhakarasiṃha blitt tildelt mytiske egenskaper. Følgende japanske underkommentarer ble skrevet til Śubhakarasiṃha's kommentar:

 大日經疏妙印鈔 (dà rìjīng shū miào yìn chāo) i 80 bokruller av Yuhan (宥範, 1270–1472)Taishō Tripiṭaka, bind 58, tekst nr 2213
 大日經疏妙印鈔口傳 (dà rìjīng shū miào yìn chāo kǒu chuán) i 10 bokruller av Yuhan (宥範, 1270–1472)Taishō Tripiṭaka, bind 58, tekst nr 2214
 大日經住心品疏私記 (dà rìjīng zhù xīn pǐn shū sī jì) i 16 bokruller av Saisen (濟暹, 1025–1115)Taishō Tripiṭaka, bind 58, tekst nr 2215
 大日經疏演奧鈔 (dà rìjīng shū yǎn ào chāo) i 60 bokruller av Gōhō (杲寶, 1306–1362)Taishō Tripiṭaka, bind 59, tekst nr 2216
 大日經疏指心鈔 (dà rìjīng shū zhǐ xīn chāo) i 16 bokruller av Raiyu (頼瑜‎, 1226–1304)Taishō Tripiṭaka, bind 59, tekst nr 2217
 大日經疏鈔 (dà rìjīng shū chāo) i 85 bokruller av Yukai (宥快, 1345–1416)Taishō Tripiṭaka, bind 60, tekst nr 2218
 大日經住心品疏私記 (dà rìjīng zhù xīn pǐn shū sī jì) i 20 bokruller av Donjaku (曇寂, 1674-1742)Taishō Tripiṭaka, bind 60, tekst nr 2219
 大日經供養次第法疏私記 (dà rìjīng gōngyǎngcìdìfǎ shū sī jì) i 8 bokruller av Yuhan (宥範, 1270–1472)Taishō Tripiṭaka, bind 60, tekst nr 2220

 Sanskrit 
Teksten finnes ikke på sanskrit. Den kinesiske oversettelsen har likevel bevart de opprinnelige mantraer på sanskrit i siddhaṃskrift. Titlene som brukes på sanskrit, er derfor rekonstruerte:

 *Mahāvairocanâbhisaṃbodhi-vikurvitâdhiṣṭhāna-vaipulya-sūtra
 *Mahāvairocanâbhisaṃbodhi-vikurvitâdhiṣṭhāna-vaipulya-sūtrêndra-vāja-nāma-dharma-paryāya
 *Mahā-vairocanâbhisaṃbodhi-sūtra
 *Vairocanâbhisaṃbodhi
 *Mahavairocanâ Tantra
 *Mahāvairocana abhisaṃbodhi vikurvita adhiṣṭhāna Tantra
 *Abhisaṃbodhi Tantra

Et ambisiøst forsøk på å rekonstruere sanskrit-teksten ble gjort av Shingon-munken Jiun (慈雲, 1718–1804). Han er posthumt kjent som Onkō (飮光) og ble født i Takamatsu (高松) i dagens Kagawaprefektur. Han benyttet seg primært av sitater fra Śubhakarasiṃha's kommentar på kinesisk, som har bidratt til tekstens fortsatte viktighet i japanske esoteriske skoler.

Den tibetanske versjonen
I tibetansk buddhisme er den klassifisert som en caryā tantra («oppførsel-tantra»). Denne klassifiseringen stammer fra den indiske munken Buddhaguhya som underviste omkring 700 e.Kr. ved universitetet i Nālandā.

I Dergé Kangyur (སྡེ་དགེའི་བཀའ་འགྱུར, sde dge‘i bka'-'gyur) fra 1733 er den plassert i seksjonen caryātantra (སྤྱོད་པའི་རྒྱུད།, spyod pa’i rgyud/) som den første av åtte tekster (Toh 494/D. 496). Dette er igjen en underseksjon av Tantraseksjonen (རྒྱུད་འབུམ།, rgyud 'bum/).
 Toh. Tittel Toh. 494/D. 496 རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་རྫོགས་པར་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད།rnam par snang mdzad mngon par rdzogs par byang chub pa'i rgyud/Tantraen om den fullkomne opplysningen til Vairocana Toh. 495/D. 497 འདུལ་བར་གསུངས་པའི་རྟོག་པ།'dul bar gsungs pa'i rtog pa/Praksisen som beskriver som temmingen Toh. 496/D. 498 ཕྱག་རྡོར་དབང་བསྐུར།phyag rdor dbang bskur/Myndiggjøringen til Vajrapāṇi Toh. 497/D. 499Toh. 999/ ལྷ་མོ་བརྒྱད་ཀྱི་གཟུངས།lha mo brgyad kyi gzungs/Dhāraṇī om de åtte gudinner Toh. 498/D.500 བཅོམ་ལྡན་འདས་ཕྱག་ན་རྡོ་རྗེ་གོས་སྔོན་པོ་ཅན་གྱི་རྒྱུད།bcom ldan ’das phyag na rdo rje gos sngon po can gyi rgyudTantraen av den blåkledde salige Vajrapāṇi Toh. 499/D.501 ལག་ན་རྡོ་རྗེ་གོས་སྔོན་པོ་ཅན་རྡོ་རྗེ་ས་འོག་ཀྱི་རྒྱུད།lag na rdo rje gos sngon po can rdo rje sa 'og kyi rgyud/Tantraen til den blåkledde Vajrapāṇi Vajrapātāla Toh. 500/D.502 རྡོ་རྗེ་ས་གསུམ་དུ་རྒྱུ་བའི་རྟོག་པའི་རྒྱལ་པོ།rdo rje sa gsum du rgyu ba'i rtog pa'i rgyal po/Å bevege seg gjennom de tre Vajra-nivåene, en suveren praksis Toh. 501/D.503 ཕྱག་རྡོར་འཇིག་རྟེན་གསུམ་འདུལ་རྒྱུད།phyag rdor 'jig rten gsum 'dul rgyud/Den blåkledde vajrapāṇi, en tantra for å temme de tre verdener

Tantraer i caryā-klassen (Toh 494-501) har både meditative og rituelle elementer i seg, som for det meste er sentrert omkring gudene Vairocana, Acala og Vajrapāṇi. Tantraene er en mellomting mellom Yogatantraer og Kriyatantraer. Det eksterne rituale er viktig, men målsetningen er frigjøring gjennom intern meditativ praksis. I nyingma-klassifiseringen brukes benevnelsene Upayoga og Ubhayatantra (ytre tantraer).
De åtte tekstene i denne klasse er inndelt i tre familier: (a) Tathāgatafamilien (དེ་བཞིན་གཤེགས་པའི་རིགས་, de bzhin gshegs pa'i rigs, Toh 494 og 495) er to tantraer som er sentrert omkring henholdsvis Vairocana og Acala, (b) Padmafamilien (པད་མའི་རིགས་, pad ma'i rigs) er ikke representert her, (c) Vajrafamilien (རྡོ་རྗེའི་རིགས་, rdo rje'i rigs, Toh 496-501) er sentrert omkring Vajrapāṇi.

Den tibetanske oversettelsen ble gjort før 812 e.Kr. av Silendrabodhi og Kawa Paltsek under tittelen རྣམ་པར་སྣང་མཛད་ཆེན་པོ་མངོན་པར་རྫོགས་པར་བྱང་ཆུབ་པ་རྣམ་པར་སྤྲུལ་པ་བྱིན་གྱིས་རློབ་པ་ཤིན་ཏུ་རྒྱས་པ་མདོ་སྡེ་དབང་པོའི་རྒྱལ་པོ་ཞེས་བྱ་བའི་ཆོས་ཀྱི་རྣམ་གྲངས། (wylie: rnam par snang mdzad chen po mngon par rdzogs par byang chub pa rnam par sprul pa byin gyis rlob pa shin tu rgyas pa mdo sde dbang po'i rgyal po zhes bya ba'i chos kyi rnam grangs/). Det er en oversettelse fra sanskrit mahāvairocanābhisaṃbodhi­vikurvitādhiṣṭhānavaipulya­sūtrendrarāja­nāmadharmaparyāya.

På norsk er tittelen «dharmadrøftelsen som består av den sūtra om opplysningen til Mahāvairocana». Kort-tittelen er རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་རྫོགས་པར་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད། (rnam par snang mdzad mngon par rdzogs par byang chub pa'i rgyud/), som på sanskrit blir vairocanābhisambodhi. Den norske tittelen er «tantraen om den fullstendige opplysningen til Vairocana».

I desember 2005 publiserte Stephen Hodge en engelsk oversettelse av den tibetanske versjonen. Oversettelsen inneholder også en oversettelse av Buddhaguhyas kommentar vairocanābhisambodhi­tantra­piṇḍārtha. Under oversettelsen benyttet han versjonene i Peking (Qian long) Kangyur, Q.126, bind 11 (ཐ, tha), folioene 115b.2-225b.2, Narthang Kangyur (ta, folioene 301a-455a), stogpalassets Kangyur (nr 454) og Ms OR.6724.73 i British Museum.

Ifølge forfatteren har denne oversettelsen sine svakheter, og han ville ha adoptert en totalt forskjellig strategi hvis han begynte på nytt. Tibetanske tekststudier er et landskap som har gjennomgått store forandringer, og mange tidligere antagelser er ikke riktige. Phug Brag Kangyur og Tawang Kangyur inneholder versjoner av teksten som bryter med dem som er nevnt ovenfor. Slike utgaver er ofte de eneste vitner til korrekte lesinger av teksten, uten skrivefeil.

Padmakara Translation Group har en ny oversettelse på gang per. 2. april 2024. Denne oversettelsen er basert på Derge Kangyur, men er mer inkluderende og tar hensyn til varierende lesinger i forskjellige utgaver av Kangyur.

Indiske og tibetanske kommentarer
Også Dergé Tengyur (སྡེ་དགེའི་བསྟན་འགྱུར, sde dge‘i bstan 'gyur) inneholder en seksjon kalt caryātantra; den består av ni indiske kommentarer til tekstene i Kangyur. Fire av disse er kommentarer til Mahavairocana Tantra.
 Toh. Tittel Toh 2662 རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་རྫོགས་པར་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད་ཀྱི་བསྡུས་པའི་དོན།rnam par snang mdzad mngon par rdzogs par byang chub pa'i rgyud kyi bsdus pa'i don/Den konsise meningen med “Tantraen om den manifeste fullkomne oppvåkningen til Vairocana”Vairocanābhisambodhi­tantra­piṇḍārtha Toh 2663 རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད་ཆེན་པོའི་འགྲེལ་བཤདrnam par snang mdzad mngon par byang chub pa'i rgyud chen po'i 'grel bshad/En forklarende kommentar til  “Tantraen om den manifeste fullkomne oppvåkningen til Vairocana” Toh 2663 A རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་རྫོགས་པ་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད་ཀྱི་ཆེན་པོའི་ཚིག་འགྲེལ།rnam par snang mdzad mngon par rdzogs pa byang chub pa'i rgyud kyi chen po'i tshig 'grel/En ord-kommentar til den store Tantra om “den manifeste fullkomne oppvåkningen til Vairocana” Toh 2664 རྣམ་པར་སྣང་མཛད་ཆེན་པོ་མངོན་པར་བྱང་ཆུབ་པར་གཏོགས་པའི་མཆོད་པའི་ཆོ་གrnam par snang mdzad chen po mngon par byang chub par gtogs pa'i mchod pa'i cho gaEt offerrituale inkludert i "Tantraen om den manifeste fullkomne oppvåkningen til Vairocana”Mahāvairocanābhisambodhi­sambaddha­tantra­pūjā­vidhi Toh 2665 རྣམ་པར་སྣང་མཛད་ཀྱི་སྒྲུབ་པའི་ཐབས་ཀྱི་ཆོ་གrnam par snang mdzad kyi sgrub pa'i thabs kyi cho gaEt rituale av Vairocana Sādhana Toh 2666 འཕགས་པ་འཇམ་དཔལ་གསང་བའི་རྒྱུད་ཀྱི་སྒྲུབ་ཐབས་དང་ལས་ཀུན་གྱི་གཏེར་ཞེས་བྱ་བའི་འགྲེལ་པ།'phags pa 'jam dpal gsang ba'i rgyud kyi sgrub thabs dang las kun gyi gter zhes bya ba'i 'grel pa/En Sādhana til den hemmelige Tantra til Mañjuśrī og en kommentar kalt “skattkammeret til alle aktiviteter”Ārya­mañjuśrī­guhya­tantra­sādhana­sarva­karma­nidhi­nāma­ṭīkā Toh 2667 འཕགས་པ་འཇམ་དཔལ་གསང་བའི་རྒྱུད་ཀྱི་དཀྱིལ་འཁོར་གྱི་ཆོ་ག'phags pa 'jam dpal gsang ba'i rgyud kyi dkyil 'khor gyi cho gaEt maṇḍala-rituale fra den hemmelige Tantra til MañjuśrīĀrya­mañjuśrī­guhya­tantrasya maṇḍala­vidhi Toh 2668བཅོམ་ལྡན་འདས་འཇམ་དཔལ་དབྱངས་ཀྱི་ཁྲོ་བོ་གཤིན་རྗེ་གཤེད་པོའི་སྦྱིན་སྲེག་གི་ཆོ་གbcom ldan 'das 'jam dpal dbyangs kyi khro bo gshin rje gshed po'i sbyin sreg gi cho gaEt ild offerrituale for Bhagavan, den vredfulle Mañjughoṣa YamāntakaBhagavan­mañjughoṣa­krodha­yamāntaka­homa­vidhi Toh 2669ཁྲོ་བོ་རྣམ་པར་རྒྱལ་བའི་རྟོག་པ་གསང་བའི་རྒྱུད་ཀྱི་རྒྱ་ཆེར་བཤད་པ།khro bo rnam par rgyal ba'i rtog pa gsang ba'i rgyud kyi rgya cher bshad pa/En omfattende forklaring av den hemmelige tantra, ritualet for fullstendig å overvinne vredfulle guddommer
Tre av disse (Toh. 2662–2663A) er kommentarer av pandita'en Buddhaguhya. Den første er en oppsummering av teksten med tittelen vairocanābhisambodhi­tantra­piṇḍārtha, også kalt piṇḍārtha. Referanser til piṇḍārtha er Peking (Qian long) Kangyur, Q.3486, Narthang Kangyur, ngu, folioene 1-73 og Derge Kangyur, nyu,  folioene 1b-65a.

Etter oppsummeringen følger en kommentar til teksten. Gö Lotsawa Zhönnu-pel (1392–1481), forfatteren av de blå annaler, foretok en revisjon av denne kommentaren i 1461. I kolofonen til den reviderte kommentaren heter det:

Referanser til kommentaren er:

 Urevidert versjon: Peking (Qian long) Kangyur, Q.3487, Narthang Kangyur, ngu, folioene 73-302. 
 Revidert versjon: Peking (Qian long) Kangyur, Q.3490, Narthang Kangyur, gu, folioene 1-233 og Derge Kangyur, nyu, folioene 65a-351a.

Den ureviderte teksten (Toh 2663 A) finnes altså ikke i Derge Tengyur, men Padmakara Translation Group oversetter den.

Den fjerde kommentaren er Mahāvairocanābhisambodhi­sambaddha­tantra­pūjā­vidhi av Bhadrānandana (སློབ་དཔོན་དཔལ་བཟང་རབ་དགའ།, slob dpon dpal bzang rab dga' ).

Også Khedrup Gelek Pelzang (1385–1438) skrev en kommentar til teksten. Der påpekte han at tekstens mest bemerkelsesverdige trekk var dens forsvar av animitta-samādhi (མཚན་མ་མེད་པའི་རྣལ་བྱོར, mtshan ma med pa'i rnal byor også omtalt som མཚན་མ་མེད་པའི་ཏིང་ངེ་འཛིན, mtshan ma med pa'i ting nge 'dzin) eller samādhi uten kjennetegn. Animitta (kinesisk: 無相三摩地, wúxiàng sānmódì) har sin fremste rang blant cārya-klassen av tantraer. Animitta er også omtalt i yogācārabhūmiśāstra (seksjon 15, bind 30, tekst nr 1579, 543c14), og i bodhisattvabhūmi-sūtra (seksjon 15, bind 30, tekst nr 1581, 934b28).

Kapittelinndelingen
Den tibetanske oversettelsen inkluderer en «fortsettelses-Tantra» (uttaratantra) på syv kapitler som ikke finnes i den kinesiske versjonen. I den mellomliggende periode på nesten et århundre hadde teksten gjennomgått en reorganisering. Kapitlene 28-30 i den kinesiske oversettelsen har blitt kapitlene 7-9 i den tibetanske, kapitlene 6-7 og kapitlene 27 og 31 i den kinesiske oversettelsen, har blitt slått sammen til enkeltkapitler i den tibetanske (kapitlene 6 og 29), mens rekkefølgen til kapitlene 13 og 14 har blitt reversert og blitt til kapitlene 16 og 15 i den tibetanske oversettelsen. Denne omstruktureringen førte også til at kapitlene 8–12 har blitt til kapitlene 10–14 og at kapitlene 15–26 ble til kapitlene 17–28.

Nedenfor vises kapittelinndelingen i den tibetanske versjonen, den kinesiske versjonen, i Buddhaguhyas kommentar, og i den reviderte kommentaren fra 1461.

TibetanskKinesiskBuddhaguhyaRevidert11112222333344445566+7557282468292579302681086911971012108111311912141213131514111416131215171513161816141719171518201816192119172022201821232119222422202325232624212427252225282623262927 + 312727

Noter

Referanser
CBETA 2008
Giebel 2006, side xi
Giebel 2006, side xii
Giebel 2006, side xiv
Hodge 2005
Hodge 2005, side 14
Hodge 2005, side 15
Hodge 2005, side 17
Hodge 2005, side 18
Hodge 2005, side 22
Hodge 2005, side 26
Hodge 2005, side 44
Hodge 2005, side 45
Hodge 2005, side 253
Tripitaka Koreana, bind 13 tekst nr 427
Mano 2014, side 118-119
大毘盧遮那佛說要略念誦經 Abridged sūtra
大日經 Mahāvairocana-sūtra
善無畏 Śubhakarasiṃha
一行 Yixing
大毘盧遮那成佛經疏
Nakamura 1987, side 321
Nanjio 1883
Padmakara 494
Padmakara, Tengyur, caryātantra
Silk 2015, side 382
THL 496
Taishō, bind 18 tekst nr 848
Taishō, bind 18 tekst nr 849
Taishō, bind 39 tekst nr 1796
Taishō, bind 39 tekst nr 1797
Taishō, bind 58 tekst nr 2213
Taishō, bind 58 tekst nr 2214
Taishō, bind 58 tekst nr 2215
Taishō, bind 59 tekst nr 2216
Taishō, bind 59 tekst nr 2217
Taishō, bind 60 tekst nr 2218
Taishō, bind 60 tekst nr 2219
Taishō, bind 60 tekst nr 2220
Dainippon Zokuzokyo, bind 36, side 5076
Wittern, Texts associated with 善無畏 善無畏
Wittern, Texts associated with 一行

Kilder




Kategori:Vajrayana
Kategori:Ytre tantraer
Kategori:Buddhisme i Tibet
Kategori:Taishō Tripiṭaka, seksjon 10
Kategori:Tendai-shū