Detroit-blues

Detroit-blues er den bluesmusikk som spilles av musikere i og rundt den amerikanske byen Detroit i delstaten Michigan, særskilt slik den ble spilt på 1940- og 1950-tallet. Detroit-blues har sin opprinnelse da afroamerikanere som spilte Deltablues fra Mississippi Delta-regionen i Mississippi og Memphis i Tennessee for å søke arbeide industrien i Detroit på 1920- og 1930-tallet.

Typisk Detroit-blues er lik i stil med Chicago-blues, men dens sound skiller seg fra Deltablues ved bruk av elektriske musikkinstrumenter koblet til forsterker (se elektrisk blues), og mer variert instrumentering, inkludert bassgitar og piano.«Blues » Electric Blues » Detroit Blues», AllMusic

Detroit-blues har historisk blitt overskygget av to grunner: rikdommen i annen musikk som byen er bedre kjent for, som gospel, jazz og rock & roll, og den langt mer kjente bluesmiljøet i nabobyen Chicago. Den eneste musikeren som fikk berømmelse direkte fra miljøet i Detroit var John Lee Hooker. Hans særegne stil var vanskelig å etterligne og således aldri ble en typisk sound for byen.

 Typiske representanter 
 John Lee Hooker
 Alberta Adams
 Andre Williams
 Big Maceo Merriweather
 Bobo Jenkins
 Calvin Frazier
 Eddie Burns
 Joe Weaver
 Johnnie Bassett
 Nolan Strong & The Diablos

 Referanser 

 Litteratur 
 Oakley, Giles (1976): The Devil's Music: a History of the Blues, London: BBC, ISBN 0-563-16012-8.

 Eksterne lenker 
 Detroit Blues Society

Kategori:Bluessjangre