Den nøytrale allierte

Krigsutbruddet 
Norge var ikke utpreget tyskvennlig eller britiskvennlig ved krigsutbruddet. Innen enkelte intellektuelle kretser og hos de gamle embedsmannsfamiliene og offiserfamiliene var en viss tysk-vennlighet, og mye av norsk kultur lå nært den tyske kulturen. Yngre akademikere, borgerstanden i byene og handelsstanden søkte derimot mer vestover. 

Ved krigsutbruddet ble det  sagt at dersom Norge ble dratt inn i konflikten, var det ønskelig at Norge ikke havnet på motsatt side av britene. 

Etter krigsutbruddet ble nøytralitetsvernet innkalt 2. august, og etter samarbeid med Sverige erklærte Norge seg nøytrale 8. august 1914. Norge skulle være «fullkomment nøytralt».Stortingstidene 1914, p. 2891-2891

 Nøytralitetserklæring 
Nøytralitetserklæringen var nokså generell og grunnlaget for norsk nøytralitetspolitikk var et ønske om å holdes utenfor krigen. Norsk utenrikspolitikk skulle derfor balansere nøytraliteten ved å ta hensyn til tilførslene, først og fremst kornvarer, sukker og nødvendige råvarer til landbruk, industri og fiskerier på den ene siden, og på den andre siden ta hensyn til eksportnæringene. I utgangspunktet skulle dette være en smal sak, ettersom Norge lå utenfor de krigførende makters interessepolitikk. Både Storbritannia og Tyskland anså det som verdifullt at Norge var nøytralt. Problemer oppsto likevel ettersom Norge lå innenfor interessesfærene, og norsk nøytralitet ble derfor mer alliertvennlig mot slutten av verdenskrigen.

 Nøytralitetsbalansen 
Utenriksminister Nils Claus Ihlen skulle balansere de krigførende makters interessemotsetninger og da den internasjonale konflikten tilspisset seg i 1916 gjennom Nordsjøblokaden, britisk kullblokade og tysk uinnskrenket ubåtkrig. Forholdet mellom Norge og Storbritannia og Tyskland hadde vært forholdsvis uproblematisk frem til 1916, og de krigførende parter hadde i stor grad respektert norsk nøytralitet. I august 1916 signerte Norge en lukrative fiskeavtale med Storbritannia. Dette i seg selv var ikke en nøytralitets-brytende avtale, men Tyskland uttrykte stor misnøye ettersom de ikke fikk vite om avtalen før etterpå. I oktober 1916 og januar 1917 innførte Storbritannia kullblokade mot Norge som følge av kobberkis eksporten til Tyskland. Denne vinteren var kald, spesielt i storbyene, og Norge var avhengig av kull fra Storbritannia for å overleve.

 Referanser 

 Litteratur 
 Andersen, Roy (2014). 1914 - Inn i katastrofen. Oslo: Aschehoug
 Berg, Roald (1997). "Nordisk Samarbeid 1914-1918". IFS Info 4/1997
 Frey, Marc (2000) "The Neutrals and World War One". Forsvarsstudier 3/2000

 Fuglum, Per (1988). "Norge under første verdenskrig". Norges historie bind 12: Norge i støpeskjeen, 1884-1920. Oslo: Cappelen. 

 Riste, Olav (1965). The neutral ally: Norway's relations with belligerent powers in the First World War. Oslo: Universitetsforlaget

 Vogt, Per (1938). Jerntid og jobbetid: En skildring av Norge under verdenskrigen. Oslo: Grundt Tanum
Kategori:1900-tallet i Norge