Samlet ildgiving

Samlet ildigving (på engelsk volley) er en militær taktikk der alle soldatene i en avdeling fyrer av sine våpen samtidig på kommando. Dette blir brukt for å motvirke våpen som har lav presisjon, lav skuddrate, begrenset rekkevidde eller for å gi sjokkeffekt.

Historie
Tidlig krigføring
Samlet ildgiving skriver seg tilbake til begynnelsen av utviklingen av skytevåpen. Selv om man i dag stort sett bruker uttrykket om skytevåpen der drivmidlet er krutt, ble teknikken bak også benyttet for mer primitive avstandsvåpen. Romerske legionærer kastet sine pila (kastespyd) i en skur mot fienden for at sjokkeffekten skulle bryte opp et stormangrep. Det var en vanlig taktikk for langbueskyttere, og ble flittig brukt i Hundreårskrigen, for eksempel under slaget ved Agincourt i 1415.Villalon, L.J. Andrew, and Kagay, Donald J. (2008) The Hundred Years War (part II): different vistas Brill Academic Pub., 2008, side 75. Da musketten kom i alminnelig militær bruk på slutten av middelalderen, ble samlet ildgiving også tatt i brukt for denne typen våpen.Parker, G. (2007): The Limits to Revolutions in Military Affairs: Maurice of Nassau, the Battle of Nieuwpoort (1600), and the Legacy, The Journal of Military History, No 71, side 331–372 (337ff.)

Muskettens inntog
Samlet ildgiving ble viktigere da musketten ble mer dominerende på slagmarken på 1700- og 1800-tallet. En glattboret muskett er lite presis på hold ut over 50 meter, og de militære musketter mangler siktemidler. For å øke effekten og motvike den laver rekkevidden, skjøt hele avdelingen på likt slik at i alle fall noen av skuddene traff. Soldatene sto oppstilt på linjer, og ordren var å rette våpenet mot fienden for så å trekke av på kommando. Den britiske hæren delt ofte avdelingene i to eller tre geledd som byttet på å skyte. Den fremste rekken skjøt først og knelte ned mens andre fyrte av og knelte og deretter den tredje. Den første rekken ladet i mellomtiden, og var klar til å avfyre en ny salve. Slik bruk av samlet ildgiving krever nøye trening av soldatene. Mange hærer med allmenn verneplikt hadde ikke samme mulighet til å trene opp sine soldater, særlig Det østerrikske keiserdømme hadde problemer med å gjennomføre denne formen for ildgiving, og måtte oppgi forsøkene etter flere pinlige tap av egne soldater.

Innføring av repetervåpen
Med utviklingen av riflede musketter og senere med bakladere mot midten av 1800-tallet ble samlet ildgiving supplert med opplæring i presisjonsskyting og fri ildgiving for soldatene. Den lengre rekkevidden og bedre presisjonen gjorde mengden skudd mindre viktig. De nye våpnenen førte til at taktikker med soldater i tettpakkede linjer i åpent lende forsvant, slik at en skur av lite presise skudd ikke var effektivt lenger. Repetervåpen gjorde at selv små grupper av soldater kunne fyre av store mengder skudd, og rollen som ren produsent av skudd ble erstattet av maskingevær rundt begynnelsen av 1900-tallet.

Referanser

Kategori:Krigføring