Knut B. Westman

Knut Bernhard Westman (født 10. mars 1881 i Härnösand i Sverige, død 20. oktober 1967 i Uppsala) var en svensk kirkehistoriker og universitetslærer.

 Liv og virke 
Akademiker, forsker
Westman ble i 1902 filosofi- og 1905 teologikandidat. I 1910 ble han teologie licentiat, i 1911 dosent i kirkehistorie, i 1915 teologie doktor – alt i Uppsala. Han ble presteviet i 1917 og fikk professors navn, heder og verdighet i 1920. Samme år ble han oppført på forslag til biskop i Visby. 

Han gjorde seg kjent som middelalderforsker med verkene Birgittastudier I (1911) og Den svenska kyrkans utveckling från S:t  Bernhards tidevarv till Innocentius III:s (1915). Deretter kom det store arbeidet Reformationens genombrottsår i Sverige (1918). Han skrev også innledningene til edisjonen av Olaus Petris samlede skrifter (1914–18).

Årene 1914–19 var Westman sekretær i Kyrkohistoriska föreningen. Han var også en drivende kraft i Sveriges kristliga studentrörelse og i flere år medredaktør för Vår lösen. Likeså ble han benyttet innen det internasjonale åndelige samarbeidet under og etter første verdenskrig og var sekretær i den svenske avdelning av Världsförbundet för folkens samförstånd genom kyrkorna.

Misjonær
Han var også engasjert i den ytre misjon. Han ble våren 1920 utsendt av Svenska kyrkans missionsstyrelse til India og Kina; til siste land for å blant annet organisere et svensk gymnasium som grunnlag for et svensk universitet der. Han ble våren 1923 rektor for den da innrettede lutherske høgskolen i Taohualuen (i misjonslitteraturen stavet «Taohwalun») i provinsen Hunan. 

Denne høyskolen begynte sin undervisningsvirksomhet i 1923. Undervisningen var oppdelt på fire linjer: en humanistisk (historie, filosofi, klassiske språk), en språklig (visse europeiske språk, moderne kinesisk), en matematisk (matematikk, fysikk, kjemi) og en naturvitenskaplig (biologi, geologi). Fellesfag for alle linjer var kristendom, kinesisk, engelsk og helselære; undervisningsspråk var kinesisk. Undervisningen opphørte i samband med kommunistopprørene i 1927.

I 1930 ble han professor ved det teologiske fakultet ved universitetet i Uppsala, i misjonshistorie og østasiatisk religionshistorie. I 1931 stod han på forslag til å ble erkebiskop i Uppsala etter Nathan Söderblom, sammen med Erling Eidem og Tor Andrae (et rent professorsforslag).

Han ble emeritert i 1948.

 Referanser 

 Kilder 


Kategori:Personer fra Härnösand
Kategori:Svenske historikere
Kategori:Svenske kirkehistorikere
Kategori:Svenske lutherske prester
Kategori:Svenske misjonærer
Kategori:Lutherske misjonærer
Kategori:Misjonærer i Kina