Videospillavhengighet

Videospillavhengighet er en diagnose preget av et mønster av vedvarende eller tilbakevendende spillatferd ('digital gaming' eller 'video-gaming'), som kan være online (dvs. over internett) eller offline, manifestert av: 1. nedsatt kontroll over spill ( f.eks. begynnelse, frekvens, intensitet, varighet, avslutning, kontekst); 2. økende prioritet til spill i den grad spill går foran andre livsinteresser og daglige aktiviteter; og 3. fortsettelse eller eskalering av spilling til tross for forekomsten av negative konsekvenser. 

Videospillavhengighet kan vise seg på flere måter, blant annet overdreven spilling, sosial isolering, humørsvingninger, og sviktende fantasi. Overdreven bruk av videospill har ført til bekymring blant både spillere selv, deres familier og behandlere, på tross av at videospillavhengighet ikke enda er anerkjent som en offisiell diagnose i de gjeldende diagnose­systemene ICD-10 og DSM-V. 

Tradisjonelt sett har den offisielle definisjonen av avhengighet bare rommet substansavhengighet, men nyere definisjoner av avhengighet gir også rom for at man kan bli avhengig av ulike atferder, for eksempel av spilling.

For mange som spiller mye kan spillingen føre til fysiske plager som for eksempel søvnmangel, konsentrasjonsvansker, dårlig blodsirkulasjon, vektøkning, og dårlig hygiene. Spillingen kan også føre til at man forsømmer arbeid eller skole og at man får mindre tid til venner og fritidsaktiviteter og blir sosialt isolert. Det fører ofte til konflikter i hjemmet og mye krangling med foreldre eller partner. Mange mister kontrollen over spillingen og klarer ikke å trappe ned selv om de forsøker eller ønsker det.

 Diagnotisering 

 ICD 11 
ICD 11 definerer følgende symptomer for diagnosen:

 Et vedvarende mønster av spillatferd («digital gaming» eller «video-gaming»), som hovedsakelig kan være online (dvs. over internett eller lignende elektroniske nettverk) eller offline, manifestert av alt av følgende:
 Svekket kontroll over spillatferd (f.eks. start, frekvens, intensitet, varighet, avslutning, kontekst)
 Økende prioritet til spillatferd i den grad spill går foran andre livsinteresser og daglige aktiviteter
 Fortsettelse eller eskalering av spillatferd til tross for negative konsekvenser (f.eks. familiekonflikt på grunn av spilleatferd, dårlige skoleprestasjoner, negativ innvirkning på helsen).
 Mønsteret av spillatferd kan være kontinuerlig eller episodisk og tilbakevendende, men manifesteres over en lengre periode (f.eks. 12 måneder).
 Spillatferden forklares ikke bedre av en annen psykisk lidelse (f.eks. manisk episode) og skyldes ikke effekten av et stoff eller medisin.
 Mønsteret av spillatferd resulterer i betydelig nød eller svekkelse i personlige, familiemessige, sosiale, pedagogiske, yrkesmessige eller andre viktige funksjonsområder.

 Utbredelse av videospillproblemer 
En norsk undersøkelse fra 2010 viste at 5,2 % av ungdom  mellom 12-17 år var stor-spiller (det vil si spiller videospill mer enn fire timer per dag). 15-årige gutter er de som spiller mest, og 1,5 % av guttene oppfyller kriteriene for videospillavhengighet mens bare 0,3 % av jentene oppfyller kriteriene.Nova rapport 18/10 En landsdekkende undersøkelse i Norge viser at blant den voksne delen (over 13 år) av befolkingen er mellom 0,3-4,2% avhengige av videospill (det vil si mellom 13 000 og 183 000), men prosentandelen er høyere hvis man bare inkluderer barn/ungdom.

 Risikofaktorer 

Videospillproblemer er mer utbredt blant gutter enn jenter og det er en større andel av den yngre befolkningen som rapporterer problemer med videospill. Det er også mer utbredt blant unge som har lav selvtillit og lav sosial kompetanse. Ensomhet blir oppgitt som en av de viktigste årsakene til at folk får videospillproblemer.

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 www.problemspilling.no
 www.spillavhengighet.no

Kategori:Dataspill
Kategori:Avhengighet