Johann Burckhardt Mencke

Johann Burckhardt Mencke (1674–1732) var en tysk historiker.

 Liv og virke 
Johann Burckhardt Mencke ble født inn i en akademikerfamilie fra Oldenburg som hadde fostret mange professorer ved universitetet i Leipzig, og var sønn av professor i etikk og politikk, Otto Mencke (1644–1707). Johann Mencke tok grunnutdanning i Leipzig og ble i 1694 Magister Artium, deretter studerte han teologi i to år.

Mencke forfattet og redigerte en mengde historiske verk. Han samlet og reviderte historisk kildemateriale, spesielt fikk Scriptores rervm Germanicarvm praecipve Saxonicarvm (Leipzig 1728–1730, 3 bind) betydning. I 1715 grunnla han tidsskriftet Neuen Zeitungen von gelehrten Sachen og la med det grunnlaget for leksikonet som Christian Gottlieb Jöcher senere gav ut. Videre skrev han avhandlinger om retorikk, poesi og boklig lærdom.

Det mest utbredte og mest oversatte verket til Mencke er De charlataneria eruditorum (1713, 1715). I dette beskrev han, dels ved hjelp av anekdoter, en rekke tåpeligheter og feil begått av ulike akademikere. Mencke innførte ordet Scharlatan i det tyske språket – og dermed indirekte blant annet i norsk.

Mencke skrev dikt som han gav ut under pseudonymet Philander von der Linde (1705, 4 bind).

Han var gift med Katharina Margaretha Gleditsch, datter av en bokhandler. De fikk to sønner og en datter. Sønnen Friedrich Otto Mencke ble en kjent jurist.

 Verk i utvalg 
 1711: Schediasma De Commentariis Historicis, Qvos Galli Memoires Vocant
 1713/1715: De charlataneria eruditorum
 fra 1715: Neue Zeitungen von gelehrten Sachen (seinere som Compendiöses Gelehrten-Lexicon)

 Kilder 



 Referanser 

 Eksterne lenker 


 Christof J. Heymann: Johann Burckhardt Mencke. Unbewusster Wegbereiter des Universal-Lexicons
 Die Gelehrtenfamilie Mencke
 Verk (PDF-fil; 41 kB)
 Litteratur (PDF-fil; 41 kB)


Kategori:Tyske forleggere
Kategori:Tyske historikere
Kategori:Polyhistorer