Thyrkar

Thyrkar (også kjent som Tyrkir Suðrmaðr, Tyrker, Tyrke, og Styrkar) er en person beskrevet i den norrøne sagaen Grønlendingenes saga. Han ble med Leif Eiriksson på sin reise vestover fra Grønland etter sigende i år 1000, og er den i mannskapet som gjør at Leif kaller landet Vínland det (til forskjell fra det mindre gjestmilde Markland, og det ufruktbare Helluland). Sagaen forteller at han er Leif Erikssons høyt elskede fosterfar. Konvensjonen skal ha det til at han var en frigjort trell. Han kalles sydlending og det står utvetydig at han snakker tyrkisk. Han framstår som svært lerd, en runemester, med kunnskap om astronomi og navigasjon; han lærer fostersønnen sin flere språk.  

Biografi
Leif og hans menn overvintret etter å ha bygd Leifsbudir, tradisjonelt antatt være Newfoundland, men det stemmer dårlig med hva sagaen(e) selv forteller. Tvert imot vil de navigasjonsmessige koordinatene Grœnlendingetåtten formidler gi en vesentlig sydligere posisjon for stedet de overvintrer. Eller hva betyr dette? 

"Þar kuomu æingu frost a vetrum ok litt renudu þar gravs. Meira var þar jafnndegri en a Grænlande edr Jslande". 

Dette er ikke Markland eller Helluland! Her kom det ikke frost om vinteren, og det var mengder av laks i elvene og i vanna, en overflod av pelsdyr.. 

"Sol hafde þar eyktarstad ok dagmalastad um skamdegi"

De overvintrer med andre ord så langt sør at sola var synlig til den var i eyktarstad midtvinters når dagene er som kortest (skamdegi). Selv om klokka er 15.00   midtvinters er sola i følge tåtten på det stedet der de overvintret fremdeles oppe, og den er allerede oppe klokka 09.00. Da kan de umulig ha vært noe særlig lenger nord enn Manhattan.

Ifølge sagaen delte Leif Eiriksson sine menn i to grupper, som vekslet mellom å utforske det omkringliggende landet. Han rådet sine følgere å holde sammen, og å vende hjem for natten. En kveld vendte ikke Tyrker hjem med sine menn. Fortvilet dro Leif ut med tolv menn for å lete etter ham; han kom ikke langt før han fant den aldrende trellen, begeistret og gestikulerende – tilsynelatende full. «Hvorfor min fosterfar», ropte Leif ifølge sagaen, «har du kommet så sent? Hva fikk deg til å forlate dine menn!». Tyrkar svarte først på sitt eget tungemål, tyrkisk, men da han husket at nordboere ikke forsto han, fortalte han etter en stund på norrønt: «Jeg har ikke gått langt; jeg har fortsatt nyheter for deg. Jeg har funnet vinranker og vinbær.» «Forteller du sannheten, min fosterfar?», utbrøt Leiv. «Visst forteller jeg sannheten, for i mitt hjemland er det mye vin», sa Tyrker. Dette fikk Leif til å gi landet navnet «Vinland». 

Opphav
Tyrkers opphav er omstridt. Germanskorienterte nasjonalister har foretrukket å referere til ham som tysk, og forteller at hans navn er en variasjon av Dietrich (via Dirk, fra Thirk, og så videre.). Dette er usannsynlig, da Dirk er en senere variant av navnet, og de norrøne hadde dette navnet i formen Þjóðríkr, noe som senere ble Tjodrik på norsk. Sagaen forteller selv: «Hann talaði þá fyrsteleingi á þýrsku», noe som betyr at Tyrker først snakket þýrsku/þýzku en lang tid. Þýrsku betyr «tyrkisk». Det finnes flere referanser til Tyrkland i den nórrøne sagalitteraturen, óg med geografiske beskrivelser. Þyrkar blir kallt suðmaðr i Grønlendertåtten (i Olaf saga Tryggvasson). Det mest oppsiktsvekkende er at det er Tyrker som finner vinplantene og vinbæra som gjør at Leif Eiriksson konkluderer med at de har funnet Vinland, det tredje landet. Det er fruktbart og godt. Tyrker forklarer selv i sagaen at han skjønte hva det var snakk om, for det er mengder av vin i landet han kom fra. Om man skal tru at disse fortellingene ikke er rent oppspinn, må vi være inneforstått med at det ikke er vanlig vin i vår moderne, vestlige forstand det er snakk om. Det utviklet seg aldri noen kultur for fremstilling og konsumpsjon av alkoholholdig drikk blandt urfolkene før koloniseringen av Amerika. På den andre siden var det utstrakt kjennskap til psykoaktive planter og sopp m. m. som ble brukt rituelt og regulert av kulturelle mandater. 

En morsom tilfeldighet, om ikke annet, The Encyclopedia of New York City gir tre mulige forklaringer på navnet Manhattan, deriblant Munseedialekten til Lenapefolket: Manahachtanienk - "Stedet for å ruse seg". Manahatouh - "Stedet hvor man finner trevirke for buer og piler - eller rett og slett Menatay - "Øya". Selv om det ikke kan være noe annet enn spekulativt, noen konklusjon kan ikke trekkes, er det unektelig interessant å lese i sagaene de særskilte referanser til begge de førstnevnte forklaringene på navnet Manhattan, i tillegg til at koordinatene som er gitt i Grœnlendingetåtten for overvintringen tilsier at de må ha vært minst så langt syd.

Fortellingen om sjøfareren Mael Duin, antagelig nedskrevet på gammelirsk mot slutten av 900-tallet, har vesentlige likhetstrekk med fortellingen om Leif Eiriksson og Þyrkars reise. Mael Duins reise settes til 700-tallet, et sagn som sannsynligvis ikke var ukjent for hverken Þyrkar, Leif Eiriksson, eller Bjarna Heriulfsson som oppdaget Amerika før Leif Eiriksson og Þyrkar. Mael Duin ei mytisk øy i vest. Det norrøne ordet som sagaen bruker er vinber. Selv om dette rett ofte blir tolket som vindruer, oversettes det også til «vinbær». Siden det fantes tradisjon for å lage vin av bær i norrøn tid er det ingenlunde gitt at vinbér var ment å referere til vindruer. Det fantes ikke vindruer i Vinland. Det virker dog åpenbart at sydlendingen Þyrkar er sterkt beruset når han finner tilbake til Leif og resten av mannskapet. Man vet fra historiske nedskrivninger at islendingene og grønlenderne laget vin av krekling, og kallte dét for vinber. På den andre siden er det helt usannsynlig at Þyrkar selv har framstilt alkoholholdig drikk av krekling eller av noen form for bær (druer). Også sjøfarereren Mael Duin drar over Atlanterhavet og kommer til et fantastisk sted  

Rester av en norrøne bosetninger fra perioden har blitt funnet ved L'Anse aux Meadows på Newfoundland i Canada.

 Noter 

 Referanser 

 Litteratur 
 Wilson, James Grant; Fiske, John, eds. (1889). «Tyrker». Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton. som igjen siterer:
 Adam av Bremen, Historia Ecclesiastica

Kategori:Tyske oppdagere