Fortøyningsmast

Fortøyningsmast er en struktur konstruert for at luftskip skal kunne fortøye vanligvis utenfor en luftskiphangar eller et annet sted. Mer spesifikt; fortøyningsmasten har en anordning på topen som tillater at man fra luftskipets baug kan feste et tau til mastetoppen. Når det ikke er nødvendig eller påkrevet å sette luftskipet inn i sin hangar mellom flyvningene, kan luftskipet forankres på land eller sjø med en eller flere vaiere eller til en fortøyningsmast. Etter utviklingen av fortøyningsmastene ble det en standard og man sparte et omfattende manuelt arbeide.Williams, T, 2009 (Reissue), "Airship Pilot No. 28", Darcy Press, UK, ISBN 978-0-9562523-2-6

 Tidlig utvikling 
Å feste luftskipets nese til toppen på en kan kanskje virke som en underlig løsning, men luftskip hadde fløyet en del år før fortøynigsmaster ble vanlig. Det første luftskip, kjent for å blitt forankret til en mast var HMA (His Majesty's Airship) No.1, med navnet Mayfly den 22. mai 1911. Den  masten var montert på en pongtong med beskyttelse mot vinden som bestod av striper med canvas festet til masten. En løsning som ikke var tilfredsstillende, fikk luftskipet ustøtt i vindkastene på opptil  og ble fjernet.Ventry, A. and Kolesnik, E, 1982, ‘Airship Saga’, Blandford Press, Dorset, ISBN 0-7137-1001-2. Videre  eksperimenter med å forankre blimps ble foretatt i løpet av 1918.Jackson, R., 1971,"Airships in Peace and War", Cassel and Company Ltd, London WC1, ISBN 0 – 304 – 93829 – 7

Fortøyningsmaster i Norge
I forbindelse med Roald Amundsens ferd med Luftskipet «Norge» i 1926 ble det reist tre fortøyningsmaster i Norge, på Ekeberg utenfor Oslo, i Vadsø og i Ny-Ålesund på Spitsbergen (hvor det også ble bygget en luftskiphangar). Mastene i Vadsø og i Ny-Ålesund står fremdeles. Masten på Ekeberg ble revet under krigen 1940-45 og smeltet om på grunn av mangel på stål

 Referanser 

Kategori:Luftskip