Alec Ogilvie

Alexander «Alec» Ogilvie (født 8. juni 1882 i Marylebone i London, død 18. juni 1962 i Ringwood i Hampshire) var en tidlig britisk luftfartspioner, en venn av Wright-brødrene, og kun den sjuende briten som kvalifiserte seg som pilot. Under den første verdenskrig tjenestegjorde han ved den britiske marinens flyvåpen (RNAS) før han ble overført til det britiske flyvåpen (RAF) ved opprettelsen i 1918. Under krigen var han hovedsakelig virksom i tekniske posisjoner og etter krigen arbeidet han som konsulterende flyingeniør. Hans militære grad var oberstløytnant.

 Liv og virke 
Alexander Ogilivie ble født i 1882 i Londons distrikt Marylebone. Han gikk på skole i byen Rugby i Warwickshire og tok deretter høyere utdannelse ved University of Cambridge.Turner, Charles Cyril (1927): The Old Flying Days. Ayer Publishing. ISBN 0-405-03783-X. s. 85

 Tidlig flyver  
I 1908 var Ogilvie tilskuer da Wilbur Wright utførte en demonstrasjonen på flying i Frankrike og i løpet av to måneder hadde han fått bestilt et dobbeltdekker Wright-fly for seg selv.«Lieut.-Col. Alec Ogilvie Aviation Pioneer», The Times (London). Torsdag 21. juni 1962. (55243), spalte A, s. 15. Før flyet ble levert i 1909 praktiserte han flyving i Friston i East Sussex ved hjelp av et glidefly. Ogilvie etablerte en flybase ved Camber Sands i Rye i East Sussex. Det er den eneste sandstranden i hele East Sussex.«Sand Dune Management Plan», East Sussex County Council Her var det en rekke møter og forsøk med flyvinger rundt århundreskiftet. Han ble medlem av Royal Aero Club den 11. mai 1909«Aero Club of the United Kingdom: Official Notices to Members». Flight Magazine 1 (20): 276. 15. mai 1909. og fikk det sjuende flysertifikatet som ble utdelt av klubben den 24. mai 1910.Flight, 28. mai 1910

Med en Wright-dobbeltdekker deltok han i en Gordon Bennetts flykonkurranse over Belmont Park utenfor New York City. Han ble plassert på tredjeplass (som han ble belønnet med sølvmedalje for av Royal Aero Club)«Awards & Trophies: Silver Medal of the Royal Aero Club» . Royal Aero Club. 2009. og brakte med seg flyet tilbake til England. Det følgende året hadde han mer suksess i dette racet, og kom inn på fjerdeplass i sitt Wright-fly med en gjennomsnittlig fart av 55 mph.Jane, Fred T. (1969): Jane's All the World's Aircraft 1913. London: David & Charles. ISBN 978-0-7153-4388-3. s. 8d. I 1912 oppfant Ogilvie en fartsmåler som senere ble tatt i bruk av den britiske marinens flyvåpen.«World News: Alec Ogilvie». Flight Magazine 81 (2781): 994–995. 28. juni 1962

I 1911 sluttet han seg til Orville Wright ved Kitty Hawk i USA under Wrights eksperimenter og gjennomførte flere flygninger. Han fortsatte å benytte Wright-fly fram til 1914. I 1913 hadde han forfatteren H.G. Wells med som passasjer.

 Første verdenskrig 
Den 19. februar 1915 ble Ogilvie utnevnt som RNAS offiser med skvadronleders grad.The London Gazette: no. 29086. s. 2092 (PDF). 2. mars 1915. I begynnelsen fikk Ogilvie ansvar for flytrening ved marinens flyskole i Eastchurch. Den 5. april 1916 fikk han ansvar for verkstedet ved Dunkerque og ble forfremmet til fungerende wing commander den 31. desember 1916.«RAF officers' service records 1918 - 1919—Ogilvie, Alexander». DocumentsOnline. The National Archives.

Den 5. mars 1917 ble han medlem av Air Board (departementet for flytrafikk) og virket som teknisk kontrollør. Tidlig i 1918, rapporterte Ogilvie etter test av Sopwith Snipe: «dets flykvaliteter er dårlige»; likevel ble han overkjørt av sine overordnedeHugh Trenchard, 1. vicomte Trenchard, og Robert Brooke-Popham og bestilling på flyet ble plassert.Thomas, Ernest (juni 2000): «Copper State Models 1/48 Resin Sopwith 7F.1 Snipe», Internet Modeler Den 1. april 1918 ble han sammen med andre RNAS personell overført til det nyetablerte flyvåpenet, Royal Air Force, med majors grad (midlertidig oberstløytnant). I en anmerkning i RAFs personregister står det «[Han har] flyet det fleste typer med fly, unntatt de med enkeltsete.» Han ble skadet etter et havari 8. juni 1918.

 Etter krigen 
Ogilvie oppga sin stilling i Air Board i 1919, og satt på RAFs reserveliste 10. mars.The London Gazette: no. 31264. s. 4224–4225 (PDF). 1. april 1919. Han arbeidet deretter som konsulent og flyingeniør i eget firma, «Ogilvie and Partners», fra 1919 aksjeselskap «Ogilvie and Partners Ltd.», hvor han var «fast ledende direktør og styreformann».«New Companies Registered». Flight Magazine IX (41): 1356. 9. oktober 1919. Han flyttet deretter til Australia hvor han ble noen år. Han døde 80 år gammel 18. juni 1962 i sitt hjem i Ringwood i Hampshire.

 Forfremmelser og æresbevisninger 
 12. mai 1917 - fungerende ving-kommandant, nevnt hedersomtale i krigsrapportene (militær utmerkelse).The London Gazette: (Supplement) no. 30066. s. 4627 (PDF). 12. mai 1917.
 1. januar 1918 - leder av seksjonen flydesign, Air Boards tekniske seksjon, utnevnt til offiser av Den britiske imperieordenen.The London Gazette: (Supplement) no. 30460. s. 373–383. 7. januar 1918.
 1. januar 1919 - Utnevnt til kommandant Den britiske imperieordenen i anerkjennelse for verdifull innsats under krigen.The London Gazette: (Supplement) no. 31098. s. 92 (PDF). 31. desember 1918

 Referanser 

Kategori:Personer fra London
Kategori:Britiske flyvere