Romanse (musikk)

Romanse ( romance, romanza, Romanze, hhv. engelsk/fransk/spansk, italiensk/spansk, tysk) er i musikken et begrep med en vid og uklar betydning; en musikkform uten fastlagte formprinsipper. Ofte brukes begrepet om lyrisk-romantiske musikkstykker med en personlig eller øm karakter.«generally it implies a specially personal or tender quality»: Michael Kennedy (red.): The Oxford Dictionary of Music, 1985, New York, Oxford University Press, oppslaget «Romance» 

 Romanse i romantikken  
I romantikken var romanse oftest en solosang til en lyrisk tekst, gjerne et sentrallyrisk dikt, men også sangbare instrumentalstykker ble kalt romanser. Denne romansetradisjonen har først og fremst sine røtter i Tyskland, der genren blomstret i 1800-tallets borgerlige kultur. En nærliggende tysk sjangerbetegnelse er Lieder, men dette er blitt en spesialbetegnelse for mer gjennomarbeidede sanger. På norsk brukes ordet lieder iblant om romanser i tysk tradisjon.

Romanser kan være strofiske, men er oftere variert strofiske eller gjennomkomponerte, og sangen understøttes vanligvis av et gjennomarbeidet pianoakkompagnement, senere ble også større orkestre brukt. Musikken karakteriseres ikke sjelden av en vel avveid balanse mellom ord og tone, der både melodi og akkompagnement kan bære like mye uttrykk og innhold som teksten. En intim og øm stemning blir ofte underforstått.«A quality of intimacy and tenderness is often implied»: Arthur Jacobs: The New Penguin Dictionary of Music Fourth Edition 1977, revidert opptrykk 1981, Penguin Books, oppføringen «romance»

Kjente romanser av norske romatiske komponister på dansk/norsk språk er Edvard Griegs Jeg elsker Dig (H.C. Andersen), Per Winges Jeg synger for min lille ven (Rolfsen), Sigurd Lies Sne (Rode), Agathe Backer-Grøndahls Til mit Hjertes Dronning (Shelley, til dansk av Caralis), Halfdan Kjerulfs Nøkken (Welhaven).

Eksempler på instrumentalstykker er Beethovens Violinromanze Nr. 1 G-Dur, op. 40,  Johannes Brahms' Romanze in F-Dur nr. 5 fra 6 Klavierstücke,  op. 118 (1893) og Johan Svendsens Romanse for fiolin og orkester, op. 26 (1881).

 Betydelige romansekomponister 
Norske
 Edvard Grieg
 Agathe Backer-Grøndahl
 Per Winge
 Christian Sinding
 Eyvind Alnæs
 Halfdan Kjerulf
 Johannes Haarklou
 Sverre Jordan
Finske
 Jean Sibelius
Svenske
 Wilhelm Stenhammar
 Hugo Alfvén
 Wilhelm Peterson-Berger
 Emil Sjögren
 Ture Rangström
Danske
 Peter Heise
 P.E. Lange-Müller
 C.E.F. Weyse
 Henrik Rung
Tyske
 Johannes Brahms
 Carl Loewe
 Robert Schumann
 Richard Strauss
Østerrikske
 Franz Liszt
 Gustav Mahler
 Franz Schubert
 Hugo Wolf
Franske
 Charles Gounod
 Hector Berlioz
 Henri Duparc
 Gabriel Fauré
 Francis Poulenc
Polske 
 Karol Szymanowski.

 Litteratur 
 Karl Clausen: Dansk folkesang gennem 150 år, 1958
 Niels Martin Jensen: Den danske romance 1800-1850 og dens musikalske forudsætninger, 1964

 Referanser og noter 

 Eksterne lenker 


 Oppslaget «romance» i Den Store Danske Encyklopædi

Kategori:Sang
Kategori:Musikksjangre