Ouroboros

Ourobouros (gresk Οὐροβόρος «selvfortærer», bokstavelig «halefortærer» eller «halesluker», av gresk ourá, 'hale' og bóros, «fortære») eller uroboros (latin) er et opprinnelig egyptisk-gresk billedsymbol formet som en slange, en bevinget drage eller et krypdyr som biter seg selv i sporden og eter sin egen hale. Dyret danner en sluttet ring, ofte en sirkel, ved å bite seg fast i seg selv. Det er en utbredt figur som representerer «alt-i-alt», eksistensens totalitet, helhet, uendelighet, evighet, kosmos' sykliske vesen, udødelighet, gjenfødsel og den uavbrutte fornyelsen av livet («enden er begynnelsen»).http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2012090308062 Oppslagsordet «Uroboros» i Symbol-lex (1993) side 254 Prima materia 

Symbolet er antatt å ha vært inspirert av Melkeveien, da en del oldtidstekster viser til en form for slange av lys som bor i himmelen. Oldtidens egyptere assosierte den med Wadjet, en av sine eldste guddommer, som også var et annet aspekt av Hathor.«The Eye» , Ancient Egypt online I orfisk kosmologi omgir den verdensegget. Ouruboros forener sirkelens og sjøormens symbolikk, og kan tolkes som det våte elements parallell til Fugl Føniks. I norrøn mytologi finnes verdensslangen Jormundgand som slynger seg om Midgard, Midgardsormen som omfavner hele verden i havets avgrunn ved å bite seg i halen.

Sigurd Hoels romaner bærer ouroboros-merket.Grafisk kommunikasjon : innføring i visuell analyse av trykkmedier. 1 : Tekstbok (1991) side 205

 Se også 
 Slange (symbol)
 Sirkel (symbol), symbol blant annet på naturens evige kretsløp
 Ensō, zen-buddhistisk ringfigur i japansk kalligrafi
 Valknute, knuteliknende figur formet av en sammenhengende strek
 Midgardsormen
 Tsuchinoko, slangevesen i japansk mytologi
 Merkurstav, stav fra gresk ikonografi med to slanger
 Evig gjenkomst
 Sirkelmodell
 Tilbakekobling
 Uendelig løkke
 Rekursjon

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Slanger
Kategori:Drager
Kategori:Mytologi
Kategori:Symboler