Abgar

Abgar (latin: Abgarus) var navnet på flere konger i Det osrhoënske rike, som lå i et området som nå for det meste ligger i Tyrkia, og litt i Syria. Mest kjent av dem er Abgar 5., også kalt Abgar den svarte. Ifølge en kristen legende ble han omvendt til kristendommen av Taddeus (syrisk: Addai),<ref name="herbermann">{{CathEncy|wstitle=Doctrine of Addai}}</ref> en av de syttito disipler. Ifølge den armenske historiker Moses fra Khoren var Abgar - i likhet med ham selv - armener,Armenian Van/Vaspurakan - s. 68, Richard G. Hovannisian men Tacitus kalte Abgar «arabernes konge», og i dag er det enighet om at abgaridenes dynasti var arabisk.

 Abgar-legenden 
Ifølge legenden hadde kongen som var spedalsk, hørt om Jesu mirakuløse helbredelser og skrev til ham med bønn om å bli helbredet, og tilbud om at Jesus kunne få bosette seg i Edessa som et trygt fristed for forfølgelse. I sitt svar beklaget Jesus at hans oppgaver forhindret ham i å dra til Edessa, men lovet at etter himmelfarten ville i stedet en av disiplene dra dit og helbrede kongen.«Abgar legend», Britannica]</ref>

Kirkehistorikeren Eusebius av Caesarea gjengir legenden i sin kirkehistorie fra 300-tallet. Som kilde siterer han en brevveksling mellom Jesus og kong Abgar som angivelig ble funnet i Edessas arkiv. Videre skal Jesu brev til Abgar ha inneholdt et portrett av Jesus, «Abgarusbildet». Brevene som trolig er forfattet tidlig på 300-tallet, ble betraktet som falske alt på 400-tallet. De ble like fullt oversatt til gresk, armensk, latin, arabisk og andre oldtidsspråk.<ref>[https://www.britannica.com/topic/Christianity «Abgar legend», Britannica

Abgar-legenden ble erklært som apokryf av en synode i 595,Oversetteren Olof Andréns fotnote nummer 32 til bok 1 av Eusebios kyrkohistoria, s. 51, ISBN 978-91-7580-353-1 men bevarte sin popularitet inn i middelalderen.Store norske leksikon (2005-07): «Abgar-legenden» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 2. august 2024 fra 

 Konger med navnet Abgar 
 Abgar I, 94-68 f.Kr.
 Abgar II, 68–53 f.Kr.
 Abgar III, 29–26 f.Kr.
 Abgar IV, 26–23 f.Kr.
 Abgar V, 4. f.Kr.–7 og 13–50 (gammelsyrisk: ܐܒܓܪ ܚܡܝܫܝܐ ܐܘܟܡܐ‏; ʾAḇgar Ḥəmīšāyā ʾUkkāmā, armensk: Աբգար Ե; Abgar E, gammelgresk: Ἄβγαρος Abgaros) 
 Abgar VI, 71–91
 Abgar VII, 109–116
 Abgar VIII, 177–212
 Abgar IX, 212–214
 Abgar X, c 240–242

Litteratur

 Walter Bauer: Orthodoxy and Heresy in Earliest Christianity, 1934, (in English 1971): On-line text
 Robert Eisenman: James the Brother of Jesus 1997 (Viking Penguin), especially ch. 24 "Judas the brother of Jesus" and the section "Thaddeus, Judas Thomas and the conversion of the Osrhoeans", s 189ff.
 Ian Wilson: Holy faces, secret places 1991
 Robert Eisenman: James the Brother of Jesus 1997, especially ch. 24 "Judas the brother of James and the conversion of King Agbar"
 Frederick George Holweck: A Biographical Dictionary of the Saints. St. Louis, MO: B. Herder Book Co., 1924.
 Acta Thaddei (Acts of Thaddaeus), Constantin von Tischendorf, Acta apostolorum apocr. 261 ff.
 Richard Adelbert Lipsius: Die edessenische Abgarsage, 1880.

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 Ante-Nicene Fathers, vol. VIII: Acts of the Holy Apostle Thaddeus, One of the Twelve''
 Epistle of Jesus Christ to Abgarus King of Edessa from Eusebius
 The Doctrina Addai as a Paradigm of Christian Thought in Edessa in the 5th century, by Sidney H. Griffith, Institute of Christian Oriental Research, Catholic University of America
 An image: King Abgar V of Edessa  
 St. Apkar Armenian Apostolic Church of Arizona http://saintapkar.com
 Correspondence between Abgarus Ouchama, King of Edessa, and Jesus of Nazareth (J.Lorber, 1842)

Kategori:Monarker
Kategori:Personer fra Sanliurfa
Kategori:Dødsfall i 50