Comité de salut public

Comité de salut public, eller Velferdskomiteen, ble opprettet den 5. og 6. april 1793 under den franske revolusjon av Nasjonalkonventet som Komiteen for den offentlige velferd og det almene forsvar.

 Historie 
Den tjente som Nasjonalkonventets eksekutivorgan. Opprinnelig hadde den 25 medlemmer, men dette ble endret allerede 6. april, fa velferdskomiteen ble delt, og man hadde deretter sikkerhetskomiteen (Comité de sûreté générale) og den egentlige velferdskomiteen med ni (senere tolv) medlemmer. Dens hovedoppgave var opprinnelig kontroll med konventet og regjeringen. Koordineringen av det indre og ytre forsvar av Revolusjonen hørte også til dens oppgaver.Axel Kuhn: Die Französische Revolution, Reclams Universal-Bibliothek Nr. 17017, s. 103, Stuttgart 2009, ISBN 978-3-15-017017-5 I særlig viktige og påtrengende saker kunne den suspendere ministrenes beslutninger og sette i verk selvstendige tiltak. Dens fullmakt til dette var innskrentet til én måned og måtte deretter fornyes, slik som også medlemmene var valgt for én måned av gangen.
300px|thumb|Maximilien Robespierre, den sterke mann i Velferdskomiteehn da den var på sitt mektigste
Etter at de mindre radikale girondinere var ryddet av veien i misten av 1793, lyktes det lederne for jakobinerne (Maximilien de Robespierre, Georges Danton - som allerede hadde inngått i komiteen fra begynnelsen av og ser gått inn for Robespierre den 27. juli 1793 - og Louis Antoine de Saint-Just) å vinne kontrollen over komiteen. De klarte å bygge opp Velferdskomiteen til det egentlige maktorgan under revolusjonen mot slutten av 1793. Den 10. oktober ble komiteen gitt uinnskrenkede fullmakter. Især under Robespierres innflytelse ble Velferdskomiteen utstyrt med diktatoriske fullmakter, og ble organiserende av det jakobinske strekkveldet.

Terrortiltakene som velferdskomiteen og revolusjonstribunalet hadde stått for førte til slutt til deres fall, og til  henrettelsen av Robespierre og hans tilhengere 27./28. juli 1794 (etter revolusjonskalenderen: 9. Thermidor II). De ble det i virkeligheten opprettet et militærdiktatur under Paul Barras 1794-95.

Komiteens innflytelse ble deretter begrenset til visse militære og diplomatiske oppgaver. I oktober 1795 ble den så helt oppløst. Nasjonalkonventet ble erstattet av et tokammerparlament under det såkalte direktoriet.

 Medlemmer 
 Første velferdskomité 
Den første velferdskomiteen (april til juli 1793) bestod av de følgende medlemmer:
 Bertrand Barère, representant fra departementet Hautes-Pyrénées
 Théophile Berlier, fra Côte d'Or (5. juni til 10. juli 1793)
 Jean-Jacques Bréard, fra Charente-Inférieure, trådte ut den 5. juni 1793
 Pierre Joseph Cambon, fra Hérault
 Georges Danton, fra Paris
 Jean Antoine Debry, fra Aisne, trådte tilbake og ble erstattet av Robert Lindet, fra Eure
 Jean-François Delacroix, fra Eure-et-Loir
 Jean-François Delmas, fra Haute-Garonne
 Louis Bernard Guyton-Morveau, fra Côte d'Or
 Jacques Alexis Thuriot, fra marne
.
 Jean-Baptiste Treilhard, fra Seine-et-Oise, trådte ut 12. juni 1793.

 Under terrorveldet 
Fra 20. september 1793 til 27. juli 1794 var sammensetningen stabil (med uttaket Hérault de Séchelles):
 Bertrand Barère fra departementet Hautes-Pyrénées
 Jacques Nicolas Billaud-Varenne, fra Paris
 Lazare Carnot, fra Pas-de-Calais
 Jean-Marie Collot d’Herbois, fra Paris
 Jeanbon St. André, fra Lot
 Georges Couthon, fra Puy-de-Dôme
 Marie-Jean Hérault de Séchelles, fra Seine-et-Oise (utestengt fra desember 1793, henrettet 5. april 1794)
 Prieur de la Marne, fra Marne
 Prieur de la Cote d’Or, fra Côte-d'Or
 Maximilien de Robespierre, fra Paris
 Louis Antoine de Saint-Just, fra Aisne
 Robert Lindet, fra Eure

 Velferdskomiteen i 1871 
Også under Pariserkommunen i 1871 fantes det for en kort tid en Velferdskomite, med blant andre Charles Delescluze og Raoul Rigault som medlemmer.

 Referanser 

Kategori:Den franske revolusjon
Kategori:Etableringer i 1793