Nieuport 11

Nieuport 11, med kallenavnet Bébé blant de franske flyverne, var et lite oppklaringsfly konstruert av flykonstruktør Gustave Delage, som en mindre, men bedre variant av toseteres oppklaringsflyet Nieuport 10, for væpnede oppklaringsoppdrag med kapasitet for luftkamp. Det franske Nieuport 11, sammen med de britiske skyveflyene, fikk en slutt på Fokkerplagen i 1916 med sine bedre prestasjoner.Chant & Taylor 2007, s. 14 Flyet har blitt ett av de største klassiske flyene fra den første verdenskrigen i historien, sammen med etterfølgeren Nieuport 17.Nieuport 17, s. 2
Design og utvikling
Firmaet Nieuport som hadde spesialisert seg på bygging av lettvekts monoplaner før krigsutbruddet sommeren 1914, tegnet et biplan med assistanse av flykonstruktøren Gustave Delage med betegnelsen Nieuport X.B. Mye tyder på at det nye flyet i januar 1915 var konvertert fra det eksisterende monoplanet Nieuport X ved å skifte ut enkeltvingen med en konvensjonell toppvinge og en kortkårdevinge som undervinge.Nieuport 10, s. 2 Delage valgte et kompromiss mellom monoplanet og biplanet med en egen vingekonfigurasjon, som gjør Nieuport 10 til et sesquifly med «halvannen» vinge. Formålet med en slik undervinge med kort kårde var å gi observatøren best mulige utsiktsmuligheter.Davilla-Soltan, s. 355

Nieuport 10-flyet, som toseters oppklaringsfly, viste seg å ha svak motorytelse, men gode prestasjoner. Det var mulig å foreta væpnede oppklaringsoppdrag med muligheten for å overleve møtet med fiendtlige oppklaringsfly. Ved å ta bort observatøren og dekke den forreste delen av førerkabinen under toppvingen ble flyet lettere og fikk bedre prestasjoner for luftkamp mot fiendtlige fly.Davilla-Soltan, s. 357 Denne varianten, Nieuport 10 C.2, ble et jageroppklaringsfly, men med en tomvekt på 400 kg.Davilla-Soltan, s. 358 Det oppsto et behov om et nytt fly for den nye rollen med mindre vekt og bedre proporsjoner.

Den franske historikeren Jean DevauxDes Chiffres et des Lettres: Pégase No. 51, Oktober 1988Nieuport Fighters vol 1, s. 3 gransket bakgrunnshistorien bak Nieuport 11-flyet og konkluderte med at jagerflyet ikke var en direkte videreutvikling fra Nieuport 10, men en konvertering av et eksisterende fly fra desember 1913. Nieuport X var et toseters monoplan, men hadde en «lillesøster», Nieuport Type XI, som et ettseters fly som kunne ha 50 hk, 60 hk eller 80 hk rotasjonsmotorer ved valg, som var utstilt på Paris Salon i desember 1913. Firmaet Nieuport bekreftet dette ved å tilføye B som sto for «biplan», til betegnelsen «XI» som med Nieuport 10 som først hadde betegnelsen X.B. Den nye betegnelsen ble B=XI. Nieuport 10 og Nieuport 11 delte begge det samme utviklingsmønsteret ettersom disse opprinnelige var monoplaner utviklet før krigen, for å bli biplaner eller sesquiflyer i 1915–1916.

Det franske flyvåpenet Aviation Militaire innså behovet for bedre egnede oppklaringsfly som kunne konfrontere fiendtlige fly i luftkamp, og ønsket å erstatte sine Morane-Saulnier L- og LA-fly.Davilla-Soltan, s. 360 Service des Fabrications Aéronautiques (SFA) begynte å tilpasse krigsflyproduksjonen for det militæret behovet, og la fram et program som kategoriserte militærfly inn i A (observasjonsfly), B (ettseters kampfly), C (flerseters kampfly), D (kanonarmert fly) og E (bombefly). Nieuport B=XI var i kategorien B som sto for Avion de combat léger du Type B. Av grunner som ikke er kjent, ble flyets betegnelsen forvandlet om til BB=XI.Nieuport Fighters vil 1, s. 4

Prototypen Nie.XIB ble ferdigbygd sommeren 1915. Produksjonen startet høsten 1915, men det var først den 5. januar 1916 de første Nieuport 11-flyene kom til det franske flyvåpenet.. Da hadde flyet i mellomtiden fått det kjente kjælenavnet blant flyverne, Bébé. Ikke bare på grunn av størrelsen i forhold til det større Nieuport 10-flyet, men også selve betegnelsen BB=XI. Det franske uttalelsen av bokstaven B er bé, så BB blir bébé, det samme som ordet for baby. Det var ingen offisiell betegnelsessystem i året 1915, så det falt flyverne naturlig å bruke kjælenavnet på det estetisk tiltalende flyet. Senere i tjeneste ble den offisielle betegnelsen på flyet Nieuport 11.C1, bokstaven C sto for chasse, som betyr jagerfly.Guttman, s. 13
Tekniske beskrivelse
Nieuport 11 hadde en tomvekt på bare 320 kg og var konstruert som et sesquifly med en konvensjonell toppvinge som er tilbakestrøken på 2,75 grader – et karakteristisk trekk for alle Nieuport-flyene under den første verdenskrigen fram til Nieuport 28.Guttman, s. 10 Selve undervingen uten balanseror var ikke annet enn en kortkordevinge med en kordebredde på 0,7 m som kunne justeres opptil seks grader. Dermed ga dette flyet den spesielle vingekonfigurasjonen, med to enkelte strømlinjede V-formede stag mellom vingene.Guttman, s. 21 Justeringen av undervingen i forhold til motorvalg og vektbelastning, ble bare gjort på bakken. To sett pianovaiere var opptrukket mellom vingene for holdbarhet i flyvning. Det ble montert store balanseror på toppvingen, noe som ga flyet større manøvreringsevne mot tyske oppklaringsfly av type Fokker som ennå benyttet vingefordreining fra tiden før krigen.Guttman, s. 22.

Selve flyskroget var en rammestruktur av grantreverk som hadde sin opprinnelse i det lettvektige monoplanet utviklet av Nieuport-firmaet fra tidligere, overtrukket med duk helt fram til motorseksjonen. For å beskytte rotasjonsmotoren, som dessuten forurenset omgivelsene med oljelekkasje under rotasjon, ble det plassert et hesteskoformet motordeksel forut, med åpning nederst. På nyere typer som Nieuport 17, ble motordekselet helt lukket rundt motoren. Selve motoren var vanligvis en 80 hk Le Rhōne 9C som var et populært valg for flere flytyper under krigen, deriblant Nieuport 10. Men det var alltid et ønske om større motorytelse, så flere Nieuport 11-fly ble modifisert med 110 hk Le Rhōne 9J-motorer på egne initiativ av mekanikerne på feltflyplassene.Davilla-Soltan, s. 362

Som et lite fly med en robust konstruksjon ble det kalt 13 metre Nieuport etter vingearealet på 13,3 m² størrelse, med en vingebelastning på 36,1 kg/m²Nieuport Fighters Vil. 1, s. 7, var det et lettbeveget og manøvrerbart fly med sitt design som fortsatte videre til nyere modeller som Nieuport 17, 21, 23 og 24 helt fram til 1918. Den første av denne serien var den minste, ettersom alle de andre Nieuport-flyene var 15 metre Nieuport. Med luftkjølte rotasjonstempelmotorer som kunne gi høy ytelse i forhold til motorvekten, ble «Baby Nieuport»-flyet en formidabel motstand i året 1916.

Men konstruksjonen som et sesquifly innebar alvorlige ulemper. Kortkordevingen var ikke strukturelt sterkt nok mot voldsom belastning. Undervingen vil dermed kunne fragmentere, og et fatalt vingebrudd ville i verste fall skje. På Nieuport 11 og fremtidige modeller ble det stadig satt inn forsterkninger for å bøte på dette problemet. Forbindelsespunktet mellom staget og undervingen hadde ofte blitt identifisert som den fremste årsaken.Nieuport Fighter Vol 1, s. 8

Bestykning
Som et jageroppklaringsfly hadde Nieuport 11 og 16 sin egne bestykning, og som en regel var den montert ovenpå toppvingen for at kulene skulle komme utenom propellfeltet. Det luftkjølte maskingeværet Lewis Mk 1 med kaliberet på 7,7 mm som en lettvektskonstruksjon, var det beste valget for Nieuport-flyene. Maskingeværet hadde et trommelmagasin som rommet 47 skudd, og senere utviklet til 97 skudd. Først måtte piloten reise seg for å lade om, men det ble utviklet flere vippemekanismer som gjorde det mulig å vippe ned våpenet til seg for å lade om.

I tillegg til maskingeværet kunne flyet bruke Le Prieur-raketter, primitive «rakettorpedoer» beregnet på nedskytning av de tyske observasjonsballongene på Vestfronten. Et fly kunne ha seks til åtte raketter montert i rør som satt på stagene mellom vingene. Det var ikke lite farlig å angripe med disse rakettene, man må stupe ned og være på kloss hold for et fulltreff. Disse ballongene var meget godt beskyttet av tyske luftvernsbesetninger med mitraljøser og kanoner.Guttman, s. 27
Nieuport 11 i tjeneste
De første Nieuport 11-flyene kom i tjeneste hos det franske flyvåpenet fra 5. januar 1916, og knapt en måned senere var 90 fly levert da det store slaget om Verdun brøt ut mellom tyskerne og franskmennene. Det nye jageroppklaringsflyet og dets etterfølgere kom tidsnok for franskmennene, som for første gang hadde fått et effektiv våpen mot de tyske Fokker-jagerne som hadde tatt luftherredømmet i forveien. De franske flyverne gikk aggressivt ut på "søke og ødelegge"-tokter for å frarøve tyskerne deres muligheter til å overvåke de alliertes bevegelser. Den første seieren som gikk til et Nieuport 11-fly kom den 26. februar da to tyske fly ble skutt ned av Jean Navarre. Dette var begynnelsen på sagnet om «Baby Nieuport».Guttman, s. 53

Det ble ikke levert mange fly ettersom nyere fly med bedre prestasjoner som hadde blitt videreutviklet, raskt overgikk forgjengeren som ikke hadde nok motorytelse etter pilotenes smak. Dessuten var flyet ikke et tilgivelig fly for pilotene, noe som fulgt til mange ulykker. I juni 1916 ble de gradvis erstattet med den betydelig bedre varianten Nieuport 17, men ikke før man hadde fått en slutt på «Fokkerplagen».Guttman, s. 68 Det tyske oppklaringsflyet Fokker Eindecker var utklasset av «Baby Nieuport» i flyveregenskaper ved at Fokker fremdeles hadde vingefordreining for flykontroll, mens franskmennene hadde fått det overlegne balanseroret i sitt lett manøvrerbare og kjappe fly.

Nieuport-Macchi firmaet lisensproduserte en rekke Nieuport-typer under krigen, og Nieuport 11 var ikke et unntak. Omtrent 450 fly ble bygd, og 93 andre fly var bygd (ut av 200 bestilt) av Officine Elettro-Ferroviare i Milano.Davilla-Solman, s. 362 Som med franskmennene trodde de italienske militære flyverne på en aggressiv krigføring, og ved slutten av året 1916 var 56 fly skutt ned av italienske Nieuport 11-fly. Denne typen fikk en langvarig karriere i det italienske flyvåpenet, blant annet som kampfly satt i reserve og treningsfly. Den siste kampenheten med Nieuport 11 i kamp var 85a Squadriglia i Albania ved 4. november 1918.Davilla-Soltan, s. 363

I Russland ble den nye flytypen satt i lokalproduksjon i en rekke fabrikker, deriblant Dux. Det russiskbygde Nieuport 11-flyet var noe forskjellig fra basismodellen med litt dårligere kvalitet. De ble raskt erstattet med Nieuport 17, tilsidesatt som treningsfly helt fram til 1924.

Flere land, deriblant det britiske Royal Naval Air Service som senere overførte 28 fly til Romania, hadde også Nieuport 11/16 i egen tjeneste. Serbia hadde inngått et nært samarbeid med Frankrike omkring opprettelsen av et serbisk flyvåpen, og tre escadriller var oppstilt med franske og serbiske flyvere i året 1916. Alle Nieuport-flyene ble erstattet med SPAD-fly i 1917.Davilla-Solman, s. 365

Nieuport 11 bygd av Nederland
Et britisk eksempel av Nieuport 11 som kom fra RNAS A-Squadron landet på nederlandsk territorium 2. februar 1917 hvor det ble beslaglagt av de nederlandske myndighetene. Dette flyet som ble overtatt av Luftvaart Afdeling, inspirerte nederlenderne til å bygge 37 fly på Nederlandsche Automobil en Vliegtuigenfabriek i Trompeburg i Amsterdam. Produksjonen var i tre serier; fem fly som ble levert tidlig i året 1918 skulle ha en lang karriere fram til 1925, mens 20 andre ble levert senere. Den siste serien på 12 fly ble avvist da det viste seg at de var dårlig konstruert.Davilla-Soltan, s. 364
Nieuport 16
Nieuport 16 egentlig var ikke annet enn et Nieuport 11-fly ombygd med en ny og kraftigere rotasjonsmotor av type Le Rhōne 9J med ytelse på 110 hestekrefter. Mekanikerne i flere skvadroner utover månedene i året 1916 besluttet seg til å skifte ut de eldre og svakere motorene på Nieuport 11-flyene med de nyere.Davilla-Solman, s. 377 Dette oppmuntret flyprodusenten Nieuport til å bygge en ny modell basert på etterspørslene fra feltet. Det nye flyet skilte seg fra de modifiserte Nieuport 11-flyene med et par viktige detaljer; motordekselet fikk en større åpning forut for mer effektiv luftkjøling, og en nakkestøtte ble montert bak pilotsetet i førerkabinen.Guttman, s. 23

De bedre prestasjonene i hastighet og klatreevne kom med en pris for flyverne som oppdaget at den tyngre motoren gjorde flyet nesetung og tregere under manøvrering, enn forgjengeren. Ved å ha det samme vingearealet som Nieuport 11 og større flyvekt, ble vingebelastningen mye større, 41,3 kg/m².Nieuport Fighters Vol 1, s. 7 Flyet ble en utfordring for den vanlige flyveren som konkluderte med at flyet var raskere og bedre, men mer krevende å fly.Guttman, s. 25

Det ble ikke produserte mange eksempler av denne modellen, ettersom en ny modell med større vingeareal kom i tjeneste allerede fra mai 1916, som løste de fleste problemene. Nieuport 16 ble ikke annet enn en mellomfase fra Nieuport 11 til Nieuport 17. Flyet hadde den samme bestykning som Nieuport 11, men noen av utgavene fikk synkroniseringsmekanisme for avfyring av maskingevær gjennom propellfeltet. Det vist seg at Lewis-maskingeværet ikke var egnet for en slik rolle, så den neste modellen ble armert med Vickers maskingevær.Guttman, s. 26

Varianter
Nieuport 11
Ettseters jageroppklaringsfly. Også kjent som Nieuport Scout og Nieuport Bebe.
Macchi-Nieuport 11
Ettseters jageroppklaringsfly med noe større dimensjoner, vingespennet på 7,65 m og lengden på 5,69 m samt en tomvekt på 352 kg med hastighet på 155 km/t.
Nieuport 11 bygd av NV Dutch, Nederland
Ettseters jageroppklaringsfly bygd av NV motorfabrikk for bil og fly i Trompeberg i Amsterdam. Vingespenn på 7,46 m og lengde på 5,80 m.
Nieuport 16
Improvisert modell. Ettseters jageroppklaringsfly med 110 hk (92 kW) Le Rhone 9J rotasjonsmotor.

Operatører
 Belgia
 Det belgiske flyvåpenet
1ère Escadrille de Chasse
5eme Escadrille de Chasse
 Frankrike
 Aeronautique Militaire
 Italia
 Corpo Aeronautico Militaire
 Nederland
 Romania
 Corpol Aerian Romana
Grupul 1
Grupul 2
Grupul 3
Grupul 4
 Russland
Keiserlig Russisk Flyvåpen
 Storbritannia
Royal Flying Corps - Nieuport 16
Royal Naval Air Service

Overlevende og replikaer
 Musée de l'Air på le Bourget i Paris har det eneste overlevende eksemplet, et Nieuport 11 med merkenummeret N556 med personlige merkinger av kommandant Charles Tricornot de Rose. Det hadde et tidlig merkenummer, N976.
 Old Rhinebech Aerodrome har et replika-fly av type Nieuport 17 med en original 80 hk Le Rhōne-motor.
Referanser

Litteratur
 Bruce, J.M. (1993) Nieuport Fighters - Vol. 1 Windsock Datafile Special ISBN 0-948414-54-5
 Bruce, J.M. (1994) Nieuport Fighters - Vol. 2 Windsock Datafile Special ISBN 0-948414-54-5
 Bruce, J.M. (1990) Nieuport 17 - Windsock Datafile 20, ISBN 0-948414-24-3
 Chant, Christopher og Michael J.H. Taylor (2007) The World' s Greatest Aircraft, Edison, NJ. Cartwell Books Inc. ISBN 0-7858-2010-8
 Davilla, J. & Soltan, A. (2002) French Aircraft of the First World War Flying Machines Press ISBN 1-891268-09-0
 Guttman, Jon. Nieuport 11/16 Bébé vs Fokker Eindecker - Western Front 1916 (Osprey Duel 59) Osprey Publishing, Oxford, 2014 ISBN 978-1-78200-353-3

 Eksterne lenker 
 Nieuport 11 (Bebe)

Kategori:Jagerfly
Kategori:Fly fra første verdenskrig
Kategori:Enmotors propelldrevne luftfartøy
Kategori:Luftfartøy produsert i Frankrike