Eduard Meyer

Eduard Meyer (født 25. januar 1855, død 31. august 1930) var en tysk historiker. Han ble professor i Breslau 1885, i Halle an der Saale 1889 og var fra 1902 til 1927 professor i antikkens historie i Berlin.«Meyer, Eduard», The Encyclopedia Americana (1920) Han var bror til keltologen Kuno Meyer.

Meyers monumentalverk Geschichtes des Altertums (fem bind, 1884-1902) var et banebrytende og grunnleggende forsøk på å i stor stil og etter moderne kritisk metode å bearbeide og sammenfatte grekernes og Det nære østens oldtidshistorie. De ledende synspunkter er dels sammenhengen og vekselspillet mellom Hellas og Orienten, dels statstankens og samfunndannelsens primat i den historiske utvikling. Ved siden av dette store verket tilkom Forschungen zur alten Geschichte (to bind, 1892-1899), Die wirtschaftliche Entwicklung des Altertums (1895) og Theorie und Methodik der Geschichtsforschung (1902), som gir uttrykk for en materialistisk historieoppfatning – et standpunkt Meyer senere reviderte. 

Med Ägyptische Chronologie (1904) skapte Meyer den faste grunn for egyptisk historieforskning. Viktige bidrag til den romerske historie inngår i bind 1 i Kleine Schriften (to bind, 1910-1924). Dertil kommer det store verket Cäsars Monarchie und das Prinzipat des Pompeius (1919), der Meyer i polemikk mot Theodor Mommsens oppfatning vil se forbildet til Augustus statstanke i den pompejanske av Cicero formulerte idékrets. 

Tidlig fikk Meyer planen å fra historikerens synspunkt behandle kristendommens fremvekst. Forarbeider er til en viss grad Die Israeliten (1906) og framfor alt Ursprung und Geschichte der Mormonen (1914), der han på kort tidsdistanse følger en åpenbaringsreligions tilblivelse og typiske utvikling. Resultatene i det endelige og ytterst grundige verket Ursprung und Anfänge des Christentums (tre bind, 1921-1923) ble imidlertid sterkt omstridte. 

Meyers fremstillingskunst er nøktern og knapp, men virkningsfull ved fortellingens klarhet og bevisføringens presisjon. Estetisisme og dypsindighet lå ham  fjernt.

 Verker 
Hans hovedverk er Geschichte des Altertums" (1884-1902; tredje utgave, 1913). Han utga også:
 Forschungen zur alten Geschichte (1892-1899) – forskning på antikkens historie.
 Untersuchungen zur Geschichte der Gracchen (1894) – undersøkelse av historien til Gracchi-brødrene, Tiberius og Gaius 
 Wirtschaftliche Entwicklung des Altertums (1895) – den økonomiske utviklingen i den antikke verden.
 Die Entstehung des Judentums (1896) – jødedommens opprinnelse.
 Zur Theorie und Methodik der Geschichte (1902) – historiens teori og metodikk.
 Israeliten und ihre Nachbarstämme (1906) – israelitter og deres nabostammer.
 Theopomps Hellenika (1909) – Theopompos' Hellenerne.
 Der Papyrosfund in Elephantine (1912) – papyrusoppdagelsen fra Elephantine.
 Ursprung und Geschichte der Mormonen (1912) – mormonernes opprinnelse og historie
 Nordamerika und Deutschland (1915) – Nord-Amerika og Tyskland.

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Tyske assyriologer
Kategori:Tyske egyptologer
Kategori:Tyske historikere
Kategori:Tyske orientalister
Kategori:Professorer ved Humboldt-Universität zu Berlin
Kategori:Personer fra Hamburg
Kategori:Fødsler i 1855
Kategori:Dødsfall i 1930