Alasdair MacIntyre

Alasdair Macintyre (1929–2025) var en britisk filosof. Han er særlig kjent for sitt arbeid med moralfilosofi, særlig dygdsetikk og politisk filosofi. Han gjorde seg også bemerket innenfor teologi og filosofihistorie. Han var seniorforsker ved Centre for Contemporary Aristotelian Studies in Ethics and Politics (CASEP) ved London Metropolitan University, og professor emeritus ved University of Notre Dame og Duke University.

 Biografi 
MacIntyre studerte ved University of London og tok en mastereksamen fra University of Manchester der han begynte å undervise i 1951. Etter å ha hatt tjeneste ved flere britiske universiteter flyttet han i 1969 til USA, der han hadde stillinger ved mange universiteter, og var gjesteforeleser ved Yale University og Princeton University. 

MacIntyre konverterte til katolisismen tidlig på 1980-tallet.Brian Davies skriver at McIntyre sa: "McCabe played a key part in his own acceptance of the Catholic faith", i: Brian Davies, Introduction, i The McCabe Reader, Brian Davies and Paul Kucharski (eds.), New York-London, Bloomsbury T&T Clark, 2016, Kindle Edition, loc. 103-10. og foretok deretter arbeider ut fra en bakgrunn som han kalte en «Augustinian Thomist approach to moral philosophy.» I et intrevju med magasinet Prospect forklarte MacIntyre at hans konversjon til katolidsismen skjedde i femtiårsalderen som et «result of being convinced of Thomism while attempting to disabuse his students of its authenticity.». I hans bok Whose Justice, Which Rationality? er det en seksjon henimot slutten som kanskje er selvbiografisk når han beskriver hvordan man blir grepet av tradisjonen, og dermed kunne there reflektere hans egen konversjon til katolisismen.Whose Justice, Which Rationality? 1988, ss.393–95.

Fuller redegjør for at MacIntyres syn på forholdet mellom filosofi og religion fenerelt, og thomisme og katolisisme i særdeleshet kan bli funnet i hans essays «Philosophy recalled to its tasks» og «Truth as a good» (begge finnes i samlingen The Tasks of Philosophy) og i deen gjennomgang av den katolske filosofiske tradisjon han gir i God, Philosophy and Universities.The Tasks of Philosophy: Selected Essays, Vol. 1 (Cambridge: Cambridge University Press, 2006); God, Philosophy and Universities (Plymouth, UK: Rowman & Littlefield Publishers, 2009)

Han var leder for American Philosophical Association. I 2005 ble han innvalgt i American Philosophical Society.

 Filosofi 
I sin filosofiske metode lot MacIntyre seg påvirke av narratologien, og benyttet fortellingen som verktøy når han utredet etikk, vitenskapshistorie, Aristoteles, R.G. Collingwood og Thomas av Aquino. Dette bidro til å øke hans popularitet, også utenfor den sedvanlige leserkrets som filosofer har.

MacIntyre regnes som en av samtidens fremste filosofer innen dygdsetikken. Til forskjell fra mange samtidige dygdsetikere fokuserte ikke MacIntyre primært på enkeltstående etiske spørsmål, som abort, homofiles rettigheter, men fremst på de større moralske sammenhenger. Han har uttalt at etikerne før opplysningstiden ofte viste større moralsk innsikt enn de senere, en oppfatning han delte med blant andre Simon Blackburn, Bernard Williams, og Martha Nussbaum.

Han regnes til de såkalte akademiske kommunitarianere,Avineri, S. and de-Shalit, Avner. (1992): ææCommunitarianism and Individualismææ, Oxford: Oxford University Press som i forlengelsen av Artistoteles mener at mennesket fra naturen av er samfunnsorientert, og at dette samfunn er en fellesskap som det fødes inn i. I boken After Virtue fremførte han standpunktet at 1600- og 1700-tallenes prosjekt å skjelne mellom begrep som det moralske, det teologiske, det estetiske og det legale ble mislykket. Dette anså han å ha ført til at det moderne moralske språket befinner seg i en slags uorden, noe som fører til at det blir umulig å sikre moralsk konsensus. For å danne seg en oppfatning om hva som er dygdig adferd eller hva som er rettferdig kreves imidlertid ifølge MacIntyre en bevissthet om at disse saker er historisk inkorporert i særskilte fellesskaper.

Han samarbeidet med blant annet Paul Ricœur i boken The Religious Significance of Atheism (1969), og med Stephen Toulmin i Metaphysical Beliefs, Three Essays (1957).

 Verker i utvalg 
 A Short History of Ethics. A History of Moral Philosophy from the Homeric Age to the Twentieth Century. Routledge, London 1967, ISBN 0-415-04027-2 (Geschichte der Ethik im Überblick. Hain, Frankfurt am Main 1991, ISBN 3-445-04770-7).
 Dependent Rational Animals. Why Human Beings Need the Virtues. Duckworth, London 1999, ISBN 0-7156-2902-6.
 After Virtue. University of Notre Dame Press 1981, ISBN	0-268-00594-X; second edition 1984; third edition 2007, med nytt forord: "After Virtue after a Quarter of a Century").
 Three Rival Versions of Moral Enquiry: Encyclopedia, Genealogy, and Tradition. UND Press, Notre Dame 1990, ISBN 0-268-01877-4.
 Whose Justice? Which Rationality? UND Press, Notre Dame 1988, ISBN 0-268-01944-4.
 Die Anerkennung der Abhängigkeit. Über menschliche Tugenden. Rotbuch, Hamburg 2001, ISBN 3-434-53088-6.

 Referanser 

 Litteratur 
 Svante Nordin, Fredlighetens politik, Axess
 J. Mikael Olsson: Tocqueville och konservatismen (2009)

Kategori:Skotske filosofer
Kategori:Personer fra Glasgow
Kategori:Skotske politiske filosofer