Naturalisme (billedkunst)

mini|Jacques-Louis David: Marats død (1793)
mini|Caravaggios Tvileren Tomas (ca 1601)
mini|Robert Campin: Portrett av en fetladen mann (ca 1425)
mini|Bortføringen av Persefone, Veggmaleri i en kongelig gravkrypt, Vergina i Hellas.

Naturalisme i snever forstand er en strømning innen billedkunsten fra rundt 1850 til 1900, i videre forstand er naturalisme betegnelse på en framstillingsmåte uavhengig av tidsepoke og ideologisk bakgrunn.

Som epokebegrep for billedkunst fra århundreskiftet 1800–1900 er naturalismen mindre skarpt avgrenset enn samme tidsperiodes naturalisme i litteraturen som ellers kan regnes som det ideologiske motstykket. Når det er snakk om fin de siècle-naturalistenes intensjoner brukes heller begrepet realisme.

 Definisjon og avgrensning 
Den sveitsiske kunsthistorikeren  forsøkte å frigjøre naturalisme i billedkunsten fra sosiale og ideologiske konnotasjoner ved å definere begrepet uavhengig av tidsepoker, og foreslo at for å kalles naturalisme må «riktighet»/«nøyaktighet» (Richtigkeit) være viktigere enn realismens «sannhet». Han satte opp tre kriterier for riktighet/nøyaktighet:
 Tegneteknisk nøyaktighet (zeichnerische Richtigkeit)
 Anatomisk nøyaktighet (anatomische Richtigkeit)
 Riktige farger (farbliche Richtigkeit)

Denne korrekte eller nøyaktige framstillingen oppnås gjennom tre illusjoner:
 Romlighet (Räumlichkeit), sentral-, farge-, luftperspektiv, slagskygger o.l.
 Kroppslighet/materialitet (Körperlichkeit), linjeperspektiv, modellering av skygge
 Stofflighet/tekstur (Stofflichkeit), korrekt framstilling av stoffer, materialer og annet; haptisk overflatebeskaffenhet gjennom lysspeiling

Schmidt avgrenset naturalisme mot realisme og  ved å vektlegge naturalismens streben mot en nøytral og korrekt beskrivelse av virkeligheten – dvs en helt virkelighetstro avbildning. Til sammenligning mente han at det innen realismen ble vektlagt en «indre sannhet» – altså en avbildning av det vesentlige. For den idealistiske stilretningen var det mer snakk om å opphøye eller forsterke virkeligheten («Erhöhung der Wirklichkeit»), eksempelvis ved å glorifisere en mytologisk scene, mens representanter for realismen til sammenligning heller tilstrebet en grundigere virkelighetsforståelse («Erkenntnis der Wirklichkeit»).

 Tidlige billedkunstnere med en naturalistisk stil 
 Jan van Eyck (ca 1390–1441) flamsk maler fra sengotikken
 Caravaggio (1571–1610) italiensk barokkmaler
 Diego Velázquez (1599–1660) spansk barokkmaler
 Jean Siméon Chardin (1699–1779) fransk rokokkomaler
 Jacques-Louis David (1748–1825) fransk nyklassisistisk maler

 Noen billedkunstnere fra naturalismen i perioden rundt 1850–1900 
 Gustave Courbet (1819–1877), fransk maler som spilte en viktig rolle i debatten realisme kontra naturalisme
 Constantin Meunier (1831–1905), belgisk maler og skulptør
 Thomas Eakins (1844–1916), amerikansk maler og fotograf
 Max Liebermann (1847–1935), tysk maler
 H.A. Brendekilde (1847–1942), dansk maler
 Christian Krohg (1852–1925), norsk maler
Jacob Gløersen (1852-1912), norsk maler
 Gudmund Stenersen (1863–1934), norsk maler

Peredvizjniki: en gruppe russiske billedkunstnere fra siste halvdel av 1800-tallet med en naturalistisk tilnærmingsmåte.

 Senere kunstnere med en naturalistisk inspirert stil 
 Norman Rockwell (1894–1978), amerikansk maler og illustratør
 Gunnar Wefring (1900–1981), norsk maler

 Litteratur 
 Georg Schmidt: Naturalismus und Realismus (1959) i Umgang mit Kunst Ausgewählte Schriften 1940–1963. Verein der Freunde des Kunstmuseums, Basel 1976.
 Gabriel P. Weisberg: Beyond Impressionism – the Naturalist Impulse in European Art 1860–1905. London 1992, ISBN 0-500-23643-7.
 Gabriel P. Weisberg: Illusions of reality – Naturalismus 1875–1918. Ausstellungskatalog, Belser Verlag, ISBN 3-7630-2577-4.

 Se også 
 Naturalismen i litteratur
 Realismen i billedkunsten
 Hyperrealisme

 Eksterne lenker 

 Naturalismus, bam-portal.de

Kategori:Kulturhistorie
Kategori:Kunsthistoriske perioder