Visbur

Visbur (gammelnorsk: Visburr) var en mytisk konge i Uppsala i Svitjod (Sverige) av Ynglingeætten. Navnet betyr «sikker sønn». Visbur er omtalt i kildene Ynglingatal av skalden Tjodolv den kvinværske, Historia Norvegiæ og i Ynglingesagaen av Snorre Sturlason som sønn av den mytiske kong Vanlande og tipp-oldebarn av guden Yngve-Frøy. Hans eksistens er høyst tvilsom. Ynglingatal og de senere nedskrivinger har primært hatt som formål å legitimere Ynglingeætten og Harald Hårfagres slekt gjennom å legge fram deres ættlinjer direkte tilbake til de norrøne gudene.

Kong Vanlande fikk sønnen Visbur med Driva, datter til den mytiske kong Snø den gamle i Finland. Vanlande reiste fra Driva før sønnen ble født og kom aldri tilbake tross løfter. Driva fikk trollkvinnen Huld til å seide mot Vanlande og tok ham av dage på den måten. Visbur ble da konge etter far sinSnorre, Ynglingesaga, kap 14. Han ble gift med datter til Aude den rike og fikk med henne sønnene Gisl og OndurGisl betyr skistav, Ondur betyr ski, jf. fotnote til Ynglingesagaen, Gyldendal (1979), s 23. Visbur tok seg senere en annen kone og fikk med henne sønnen Domalde. Visburs to eldste sønner hevnet uretten mot sin mor ved å seide mot faren, og feiden ender med at sønnene brenner sin far inne.

Diktet Ynglingatal beskriver hendingen slik:

Og ilden
sjøens bror,
slukte Visburs
lystne kropp,
da kongsstolens
rette verger
hisset skogtjuven
på sin far,
og glohunden
gjøende beit
storkongen
ved eget ildstedYnglingatal, 4. vers

Sønnen Domalde tok over arven og riket etter far sin da han var død.

Referanser

Kategori:Ynglingeætten
Kategori:Svenske sagnkonger
Kategori:Norrøn mytologi