Svetlana Aleksijevitsj

Svetlana Aleksandrovna Aleksijevitsj (russisk: Светла́на Алекса́ндровна Алексие́вич; belarusisk: Святлана Аляксандраўна Алексіевіч – Svjatlana Aljaksandrawna Aljeksijevitsj; født 31. mai 1948 i Stanyslaviv i Sovjetunionen, dagens Ivano-Frankivsk i Ukraina) er en belarusisk journalist og forfatter som skriver på russisk. I 2015 mottok hun Nobelprisen i litteratur «för hennes mångstämmiga verk, ett monument över lidande och mod i vår tid».nobelprize.org Nobelpriset i litteratur år 2015 08.10.2015 Hun er den første belaruseren som har vunnet en Nobelpris i litteratur.

Hennes sakprosa har blitt oversatt til mer enn 30 språk og er opphav til en rekke filmer.

 Liv og virke 

 Bakgrunn 
Moren hennes var ukrainer, og faren belarusisk soldat, som etter at hæren demobiliserte store kull soldater tok med seg sin familie tilbake til Kapatkevij, en landsby i Belarus. Etter krigen fantes det knapt menn igjen i landsbyen. 

Aleksijevitsj vokste opp i en lærerfamilie.dradio.de  lest 8. oktober 2013 Etter å ha studert journalistikk ved det belarusiske statsuniversitet i Minsk arbeidet hun som journalist og lærer.  Hun arbeidet for en rekke aviser, også som korrespondent for det litterære magasin Neman.

I 2000 forlot hun Belarus. ICORN ga henne et sted å bo etter at hun ble forfulgt i hjemlandet, hun har som et resultat av dette bodd i Paris, Göteborg og Berlin. I 2011 flyttet hun tilbake til Minsk.

 Forfatter 
venstre|miniatyr|Alkeksijevitsj i 2019.
Aleksijevitsj valgte å prøve seg som forfatter etter å ha blitt kjent med den belarusiske forfatteren Ales Adamovitsj' arbeider. Gjennom Adamovitsj fant hun en arbeidsmetode og betraktelsesmåte som stemte med hennes ambisjoner om å gi «vanlige» mennesker en stemme i litteraturen. Ales Adamovitsj kalte de kollektivromaner han var medforfatter til for «roman-oratorier», «vitnesmålsromaner» og «episke kor». Ut fra disse idéene skulle Aleksijevitsj forut for hver bok og hvert emne ha samtalt med hundrevis av personer og samlet stemmer og vitnesbyrd om mennesket i Sovjetunionen.alexievich.info Biografi på Aleksijevitjs hjemmeside  Hennes stil har blitt kalt polyfon, eller flerstemmig, ettersom det virker som om kildene og intervjuobjektene som snakker direkte til leserne i en muntlig form.prosa.no Sakprosaens muligheter  av Sindre Hovdenakk Aleksijevitsj selv begrenser seg til å komme med kommentarer som er absolutt nødvendige for at leseren skal forstå sammenhengen. Disse passasjene er imidlertid, ifølge Badische Zeitung, mesterlig fortellerkunst der litteratur og kvalitetsjournalistikk møtes.  

Hennes debutbok var Krigen har intet kvinnelig ansikt fra 1985. Den bygger på hundrevis dybdeintervjuer av kvinner som kjempet i eller for Den røde armé under andre verdenskrig. Boka møtte motbør i den sovjetiske sensuren fordi den utfordret offisielle krigsheltemyter og kom derfor først ut i sensurert og omarbeidet utgave i 1980-årene. I 2014 ble den oversatt til norsk.vagant.no I krig og kjærlighet Krigen har intet kvinnelig ansikt anmeldt av Olaf Haagensen 26-01-2015vg.no Krig med nye øyne Bokanmeldelse av Krigen har intet kvinnelig ansikt anmeldt av Sten Inge Jørgensen 14.07.2014

Aleksijevitsjs mest suksessrike bok er Bønn for Tsjernobyl. Den skildrer ettervirkningene av Tsjernobyl-ulykken i 1986 basert på nærmere tusen intervjuer med vitenskapsmenn, enker, soldater, brannmenn, evakuerte, mødre og tilbakeflyttere som var rammet av kjernekraftulykken. En femdel av intervjuene inngår i boka. Men boka er også en skildring av «sovjetmennesket» og begynnelsen på det sovjetiske imperiets undergang.prosa.no Stor litteratur om det lille mennesket bokessay om Bønn for Tsjernobyl av Erika Fatland 

Etter at president Lukasjenko kom til makten i Belarus i 1994, ble hun undertrykt av regimet i landet, som et resultat av dette er bøkene hennes forbudt i landet. Før bøkene ble forbudt var de ikke spesielt populære, mest på grunn av at flere private forlag ikke ønsket å publisere dem. Kun to av bøkene hennes har blitt gitt ut i Belarus, Bønn for Tsjernobyl og Slutten for det røde mennesket. Dermed er hun mer kjent i resten av verden enn i Belarus.

Aleksijevitsj har vunnet en rekke priser, blant annet Tucholskyprisen i 1996P.E.N.zentrum Deutschland (engelsk)  lest 8. oktober 2013 og i 2013 De tyske bokhandlernes fredspris.Internettsiden til tyske bokhandleres fredspris.  lest 8. oktober 2013 Hun gjestet litteraturfestivalen på Lillehammer i mai 2014.

 Bøker på norsk 
 Frihet, mennesket, litteraturen og Russland Kagge 2018. Foredrag holdt ved tre ulike anledninger (Oslo 2017, Frankfurt am Main 2013 og Stockholm 2015) oversatt fra russisk av Hege Susanne Bergan og Alf B. Glad  
 De siste vitnene : solo for barnestemme 
 Kister av sink  oversatt fra russisk av Alf B. Glad, Kagge 2015  
 Slutten for det røde mennesket : tiden second hand ; oversatt fra russisk av Dagfinn Foldøy, Kagge Forlag 2015 
 Bønn for Tsjernobyl: Solum Forlag, 2014, oversatt av Hege Susanne Bergan, 
 Krigen har intet kvinnelig ansikt, utgitt av Kagge Forlag, oversatt fra russisk av Alf B. Glad 
 Kvinner. Moderne kvinnelige sovjetiske forfattere, noveller, Svetlana Aleksijevitsj m.fl., Falken forlag, Oslo 1988, oversatt av Natalia Dobrowen. 

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Kategori:Belarusiske nobelprisvinnere
Kategori:Belarusiske forfattere
Kategori:Nobelprisvinnere (litteratur)
Kategori:Nobelprismottakere i 2015
Kategori:Personer fra Mazyr rajon
Kategori:Personer fra Ivano-Frankivsk
Kategori:Friedenspreis des Deutschen Buchhandels