Rasmus Skylstad

Rasmus Ingvald Berentson Skylstad (født 11. juli 1893 i Hjørundfjord i Ørsta, død 17. oktober 1972 i Lausanne, Sveits) var en norsk diplomat, kjent blant annet for sitt arbeide for Folkeforbundet.Skylstad, Rasmus fra Hvem er Hvem 1948.

 Bakgrunn 
Han var sønn av Berent Skylstad (1860–1948) og Berthe Skylstad (1865–1900).Reginald Norby, Rasmus Skylstad i Norsk biografisk leksikon. Slekten har sitt navn etter bygda Skylstad, som ligger ved Norangsfjorden på Sunnmøre.

 Karriere 
I 1912 tok han eksamen ved Kristiania handelsgymnasium. Deretter arbeidet han seks år utenlands som kontorist.

Fra 1918 til 1921 var han sekretær ved konsulatet i Genova, etterfulgt av ett år som attaché ved legasjonen i Roma 1921. Han var ansatt ved legasjonen i Madrid i perioden 1921–1923, og ved legasjonen i Lisboa 1923–1924. Fra 1924 til 1927 jobbet han i Oslo som sekretær i Utenriksdepartementet, i perioden 1925–1928 privatsekretær for utenriksministeren, og i 1926 og 1927 sekretær for den norske utsending til Folkeforbundet sine møter. Han arbeidet ved legasjonen i London ett års tid, før han i 1931 var han tilbake i Oslo, som leder for kontoret som håndterte Folkeforbundet. Han fikk opprykk til byråsjef i 1934, og var deretter gjennom en treårsperiode sakkyndig rådgiver for og varamann (suppleant) til flere norske delegasjoner til Folkeforbundets møter. I 1937 fikk han permisjon fra UD for å tiltre som direktør i Folkeforbundets sekretariats minoritetsavdeling, som hadde sitt hovedkvarter i Genève. Etter den andre verdenskrigs utbrudd ble han også direktør for Folkeforbundets avdelinger for flyktninger, internasjonale byråer og intellektuelt samarbeid.Detaljene fra hans periode i Folkeforbundet er beskrevet av arkivsjef Reidar Omang (1897–1964) i Norsk biografisk leksikon, bind 14.

Imidlertid ba Trygve Lie ham om å komme over til London der den norske eksilregjeringen hadde tatt sete. Fra 1941 til 1945 var han ekspedisjonssjef i det norske Utenriksdepartementet i eksilperioden i London.At han var ekspedisjonssjef i krigsårene går frem av det usignert innlegget Utenriksråd Skylstad 60 år i VG den 18. juni 1953, der det også gjøre klart at Skylstad «har en meget velordnet og effektivt arbeidende hjerne; han er i besittelse av en skarp, klar intelligens som lynsnart griper det essensielle i en sak eller forstår å vurdere en situasjon, ... i tillegg til dette har han noe som er uhyre viktig for en mann i hans krevende og utsatte stilling: gode nerver, en kjølig ro og åndsnærværelse som impregnerer ham mot enhver forvirring, ethvert tilløp til panikk, uansett hvilke overraskelser og hvilke kompliserte situasjoner han står overfor».Ifølge London-diplomat Gudrun Ræder (1909–1998) i De uunnværlige flinke virket Skylstad i London uten å være formelt utnevnt, da dette ville føre til en forfremmelse, som under de rådende forhold var ansett som upassende. Ræder nevner også Skylstads «store kunnskaper og uforstyrrelige ro» Fra 1945 var han sendemann til Bern i tre år, og samtidig sjef for den norske delegasjonen til Folkeforbundet. Folkeforbundet var da under avvikling, ettersom man var i ferd med å etablere et nytt internasjonalt samarbeidsforum: De forente nasjoner.

Han ble i 1945 gift med den sveitsiske Hélène Marie Adèle de Blonay (1901–1994),Konens dødsdato hentet fra en utenlandsk slektsdatabase. som var datter av godseier, baron Sigismond Édouard de Blonay og Anne Marie Bodmer fra Lausanne.  Hennes bror Henri var ulønnet norsk konsul i Genève 1946–1947.

I 1946 ble Rasmus Skylstad tildelt St. Olavs Orden. I 1948 vendte han tilbake til Oslo for å tiltre stillingen som utenriksråd, og tjenestegjorde i denne stillingen inntil han i 1958 ble sendemann (ambassadør) til legasjonen i Paris. Dette embetet hadde han frem til han gikk av med pensjon i 1964. Han døde i 1972 i Lausanne. Han etterlot seg ingen barn.At han ikke hadde barn står skrevet på side 396 i boken Ei hjørundfjordætt av Simeon M. Ekornes (utgitt 1973), der det også listes opp en rekke utenlandske ordener han Rasmus mottok.

 Utmerkelser 
 St. Olavs Orden, kommandør med stjerne 1946
 Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1955, utdelt 1955
 Æreslegionen, storkors (fra Frankrike)
 Finlands Lejons orden
 Den islandske falkeorden
 Oranje-Nassau-ordenen fra Nederland
 Nordstjerneordenen fra Sverige
 Order of the British Empire fra England
 Al Merito fra Argentina
 Sydkorsordenen fra Brasil
 Keiser Menelik IIs orden fra Etiopia
 Kristusordenen fra Portugal
 Den hvite løves orden fra Tsjekkoslovakias 
 Italias kroneorden
 Karl IIIs orden fra Spania
 Eikekroneordenen fra Luxembourg

 Referanser 

Kategori:Norske ambassadører
Kategori:Norske departementsråder
Kategori:Kommandører med stjerne av St. Olavs Orden
Kategori:Honorære utnevnelser til Order of the British Empire
Kategori:Nordstjerneordenen
Kategori:Folkeforbundet
Kategori:Italias kroneorden
Kategori:Finlands løves orden
Kategori:Æreslegionen
Kategori:Kristusordenen
Kategori:Den islandske falkeorden
Kategori:Personer fra Ørsta kommune
Kategori:Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1955