Konvensjonen om langtransportert grenseoverskridende luftforurensning

Konvensjonen om langtransportert grenseoverskridende luftforurensning, forkortet til LRTAP (engelsk: The Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution, forkortet til CLTRAP), har til hensikt å beskytte menneskelig miljø mot luftforurensning og for gradvis å redusere og forhindre luftforurensning, inkludert langtransportert luftforurensning (forurensning som via meteorologi forflyttes over landegrenser).

Konvensjonen har 51 deltagere (stater) som har et sekretariat fra De forente nasjoners økonomiske kommisjon for Europa (UNECE) for håndhevelse av konvensjonen. «List of Abbreviations», UNECE Deltagerne utvikler beslutninger og strategier for å bekjempe utslipp av luftforurensning via overvåking, forskning, utveksling av informasjon, og rådspørring. Convention on Long-range Transboundary Air Pollution, UNECE Norge er aktiv deltagende i konvensjonen.

Konvensjonen ble opprettet i 1979 og har siden adressert en rekke betydelig miljøproblemer i regionen UNECE via vitenskapelig samarbeid og forhandlinger om politiske beslutninger (som eksempelvis å fastsette grenseverdier for utslipp av bestemte forrensninger). Konvensjonen har så langt blitt utvidet med åtte protokoller som har identifisert særskilte grep som må bli tatt av de deltagende nasjonene for å redusere utslipp av deres luftforurensning. Konvensjonen har vært et betydelig virkemiddel for å beskytte miljøet fra skadene som luftforurensning har ført til. «Langtransportert luftforurensning», NILU

Konvensjonens førstefokus er å bedømme og om mulig revidere de nyeste protokollene, implementeringen av konvensjonen og dens protokoller for hele UNECE-regionen, da med særlig fokus på østlige Europa, Kaukasus, Sentral-Asia og sørøstlige Europa, foruten også utveksling av kunnskap og informasjon med andre regioner i verden.

 EMEP 
En viktig oppgave er å jevnlig gi myndighetene og tilstøtende organer kvalitetssikret vitenskapelig informasjon for å støtte utviklingen og ytterligere evaluering av internasjonale protokoller på utslippsreduksjonen som forvandles innenfor konvensjonen. Herunder er EMEP-programmet (Co-operative Programme for Monitoring and Evaluation of the Long-range Transmission of Air Pollutants in Europe), et samarbeidsprogram for overvåking og evaluering av langtransporterte luftforurensninger i Europa. Opprinnelig fokuserte EMEP-programmet på å vurdere og fastslå langtransportert effekt av sur nedbør og eutrofiering over grensene, men ble siden endret til å omfatte dannelsen av bakkenær ozon og til persistente organiske forurensninger (POPer), tungmetaller og svevestøv. Programmet støtter seg på tre hovedelementer:
Innsamling av utslippsdata
Måling av luft- og nedbørskvalitet
Modellering av atmosfærisk transport og avsetning av luftforurensning. EMEP History and Structure

EMEP består av fem koordineringssentre og fire spesialenheter.EMEP I Norge har NILU -  Norsk institutt for luftforskning ansvaret for det kjemiske senteret (CCC) siden 1977, Chemical Co-ordinating Centre of EMEP (CCC) og det vestlige meteorologiske syntetiserende senter (MSC-W) er styrt av Meteorologisk institutt siden 1979. Meteorological Synthesizing Centre - West (MSC-W)

 Referanser 

 Se også 
 Naturens tålegrense
 Klimakonvensjonen
 Kyoto-avtalen
 Montrealprotokollen

 Eksterne lenker 
 Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution
Kategori:Miljøtraktater
Kategori:Luftforurensning