«de Zee Ploeg»

«De Zee Ploeg» (Sjøplogen) var en nederlandsk emigrantskute som forliste utenfor Bergen høsten 1817 på vei fra Amsterdam til Philadelphia i USA med rundt 560 emigranter fra Württemberg om bord. Passasjerene var bønder og håndverkere som var medlemmer av en religiøs bevegelse (separatistene) inspirert av württembergeren Johann Georg Rapp (1757–1847). Han hadde etablert samfunnet «Harmony» i Pennsylvania i 1805. Året 1816 hadde vært vanskelig, med dårlig avling og en svært kald vinter. På denne tiden emigrerte over sytten tusen fra Württemberg.

Skipet
Skipsbyggeren Pieter Duyn startet å bygge skuta i 1803, på oppdrag av verftseier og skipsbygger Engel van de Stadt (1746–1819), som også var ordfører i Zaandam, der skuta ble bygget.

«De Zee Ploeg» var en pink; 136 fot lang, 32 fot bred og drøyt 16 fot høy, med tre master.

I september 1815 ble skuta tatt ut på en prøveseilas til Surinam med Jan Poul Manzelmann som kaptein. Båt og mannskap returnerte den 4. juli 1816. På oppdrag fra Handelshuis Zwichler & Comp. skulle den så frakte 560 emigranter til USA.

Reisen og forliset

Opprinnelig skulle passasjerene gå ombord i skuta den 30. mars 1817, men ombordstigningen ble over en måned forsinket. Ikke før sent i august la skuta ut fra øya Texel, som ligger nord for Amsterdam. I våre dager tar det rundt en time å kjøre fra Amsterdam til Texel.

På denne reisen var Hendrich Christopher Manzelmann fra Lübeck kaptein. Den øvrige besetningen tellet 21 mann.

Etter bare 11–12 dager til havs måtte skuta søke havn på grunn av storm i Den engelske kanal, samt et mindre rorhavari. Hun gikk da inn til den Helder, hvor hun ble liggende i lang tid for reparasjon og inntak av ny proviant samt utskiftning av ødelagt materiell. Søndag den 27. juli gikk hun tilbake til Texel, der skuta – ifølge familien van de Stadt – ble liggende til hun på nytt satte til havs den 5. august 1817. Denne gangen la kapteinen kursen via Nordsjøen, og meningen var å passere de britiske øyer på nordsiden og på dette vis ta seg over til Amerika. Nok en gang havnet skuta i en storm. Denne gang brakk mastene, og skipet ble liggende å drive uten master og baugspryd for vær og vind i lang tid, med mange syke og døde ombord. Den 25. september endte de opp ved Skjellanger på nordre Holsnøy ved Herdla. og  Skuta ble tauet inn til Bergen havn den 29. september, og ble ankret opp ved skipsverftet til Tønnes Rolfsen (1784–1838) i Elsesro, etter at den nederlandske generalkonsul Hendrich Jansen Fasmer (1766–1836) hadde banet vei. 

 Uønsket i Bergen 
Kaptein Manzelmann tok straks kontakt med den nederlandske generalkonsulen Hendrick Jansen Fasmer i Alvøen. Men Fasmer var til liten hjelp hva emigrantene angikk, ettersom de var tyske og ikke nederlandske. Dette ble kunngjort i en annonse rykket inn i De Bergenske Adressecontoirs-Efterretninger av Fasmers firma.

De omtrent 500 tyske utvandrerne ombord i de Zee Ploeg var stuet sammen som sild i tønne. Da det nederlandske konsulatet ikke ville eller kunne bistå de tyske passasjerene, var det myndighetene i Bergen som fikk ansvaret for alle disse fremmede. Bykassen i Bergen var allerede omtrent bunnskrapt. Ombord i skuta var det fremdeles godt med proviant, men det var klart at etter hvert ville det bli matmangel ombord. Verre var det med alle de syke ombord, som hadde behov for å bli bragt i land snarest. I første omgang stilte de lokale myndighetene seg i veien for dette. Politimester Johan H. Friele foreslo tidlig at man måtte stille ett eller to skip til disposisjon for å bringe syke fra de Zee Ploeg i land. Men han var i mindretall; de tyske emigrantene ble ansett for å være et stort problem for byen og byens befolkning. Det ble stilt spørsmål ved deres tro, noe som fikk flere av emigrantene til å bedyre at de var lutheranere, hvilket jo ikke stemte – de fryktet at lokalbefolkningen ikke ville ta imot dem om de opplyste at de var separatister. Så spurte politimester Friele om det var jøder ombord. På den tiden var det forbudt for jøder å reise inn i Norge, et forbud som varte helt til 1851. Det viste seg at det ikke var noen jøder ombord på de Zee Ploeg. Deretter spurte politimesteren om de av emigrantene som hadde oppgitt at de ikke var i stand til å forsørge seg selv, hadde formue av annet slag med seg – for eksempel smykker og juveler. Senere ble de mindre velbeslåtte passasjerene ransaket, men det ble hverken funnet smykker eller andre verdisaker. I mellomtiden, og utover høsten, døde flere av emigrantene ombord. Omsider ble de gjenlevende tyske passasjerene bragt i land og anbragt på Det Militære Sykehus, hvor enda flere døde.

Passasjerenes skjebne
En av dem som døde het Catharina Friedriche Hilt (1769–1817). Hun var fra Klosterveill i Württemberg, og hun var utslått etter alle de voldsomme opplevelsene ombord i dette «Dødens Skip», under kommando av en psykopatisk og brutal kaptein som sammenlignet seg selv med djevelen."Catharina Friedriche Hilt 50 år gammel (1769-1817) døde på Det militære Sykehus den 19. november, begravselsedag den 22. november på gravplassen "Fredens Bolig" i Sandviken..." (kilde ikke angitt)Kilde til opplysningene om Catharina Hilt sin død: De originale nedtegnelser om dette kapitel ved Statsarkivet i Bergen. Hun døde på Det Militære Sykehus (Fangegården) den 19. november 1817, og ble begravet den 22. november på gravplassen «Fredens Bolig» i Sandviken i Bergen.Ombord i "de Zee Ploeg", mens hun lå og drev uten master langt der ute i Nordsjøen etter den voldsomme stormen: "Synd jeg ikke har nok arsenikk ombord, thi da skulle jeg snart blæse livet ut på det hundepak...", sa kaptein Heinrich Chistiopher Manzelmann til sine underoffiserer. "Hundepakket" var de over 500 sydtyske emigranter ombord på  dette "dødens skip...  **Vitneutsagn under rettssaken mot kaptein Manzelmann i Bergen. Før forliset var flere passasjerer omkommet av matmangel og sykdom, deriblant alle de tretti som ble født ombord. Passasjerene fikk altså ikke gå i land, og mens skuten lå for anker på Sandviksflaket døde ytterligere seksten. Muligens skyldtes dette at stadsfysikus (bylege) Lars Monrad (1762–1836) mente at skuta måtte ligge i karantene på grunn av epidemiutbrudd. Også biskop Claus Pavels (1769–1822) uttrykte bekymring for hvordan en pengelens by som Bergen skulle kunne ta imot disse flyktningene. Flere av de syke ble etter hvert innlosjert i Fangegården i Kong Oscars gate 22, som var et militært sykehus. Her døde ytterligere tjuefire passasjerer. De ble gravlagt på Fredens bolig på Stølen. Etter en tid kom korn og klær fra Carl Johan (1763–1844). Skuta ble solgt på auksjon i desember 1817 for 800 specidaler, og eiketømmeret fra skuta ble brukt til å bygge en sjøbod med mer på Nordnes.

Etter noen måneder dro de fleste passasjerene videre til Philadelphia i USA. Rundt 80 av dem leide seilskuten «Susanne Cathrine» som dro fra Bergen den 13. august 1818. De 273 øvrige som holdt fast ved planen om å emigrere til Amerika, dro med «Prima» av Larvik. «Prima» var eid av H. Falkenberg og ført av Jacob Woxvold, og hun ble leid inn til reisen av den norske regjering. Etter en omdirigering ankom «Prima» Baltimore i januar 1819.

Rundt 100 av de tyske emigrantene returnerte til Tyskland. Noen av passasjerene anla etterpå rettssak mot kaptein Mantzelmann for å få dekket frakt og andre omkostninger.

Flere av de overlevende slo seg imidlertid ned i Bergen, og ble forfedre til flere Bergens-slekter. Et eksempel på dette er familien Rieber, som opprinnelig var fra Ebingen sør for Stuttgart. Familiefaren Gotlieb Christian Rieber som var kirurg, døde på «de Zee Ploeg» den 1. oktober etter å ha falt mellom to dekk under ett av mange sykebesøk. Konen, Anna Maria Raible, døde også etter ankomst til Bergen. De etterlot seg fem døtre og én sønn, som ble plassert hos forskjellige familier i Bergen. Sønnen Paul Gottlieb Rieber (1809–1898) etablerte i 1839 firmaet som i dag er blitt til Rieber & Søn. og GC Rieber. Investeringsselskapet Zee Ploeg AS (etablert i Bergen 2010) ledes per 2021 av Fritz Thorkil Rieber (født i 1963) med andre medlemmer av Rieber-slekten i styret.

Flere av dem som ble igjen ga inspirasjon til Hans Nielsen Hauge (1771–1824) og hans samtidige religiøse bevegelse. I 1997 ble en minnestein utformet av Linda Bønes (f. 1958) avduket utenfor Herdla. En modell av skipet er utstilt i Herdla museum, og en annen modell er kirkeskip i Herdla kirke. Begge er bygget av Knut Hanselmann, tidligere ordfører på Askøy.

Noen av de døde
I protokollene fra 1817 er følgende passasjerer fra de Zee Ploeg oppført som døde og begravet på kirkegården ved Korskirken i Bergen (oppføringene er gjengitt slik de står i protokollene):
Johanne Rodt 42 2/3 Aar K Beutelsbach i Riget Wurtemberg
Gotlieb Christian Riiber 47 1/3 Aar 020670 M Ebingen i Riget Wurtemberg Kirurg
Jonathan Lints 26 11/12 021190 M Schnaid i Riget Wurtemberg 
Christine Barbara Meyer 7 1/2 Aar 230410 K Zell i Riget Wurtemberg 
Johan Georg Knaus 64 1/2 Aar M Stedten i Riget Wurtemberg 
Christina Blaeser 54 1/12 Aar 240853 K Dittingen i Riget Wurtemberg 
Johan Christian Grieser 3 5/12 Aar M Kirkheim an der Sek i Wurtemberg 
Barbara Kellerin 34 1/4 Aar 120783 K Reideren i Wurtemberg 
Hedevig Braining 32 Aar 191185 K Eich i Wurtemberg 
Ane Marie Raeblin 33 3/4 Aar 150184 K Elingen i Wurtemberg 
Johanne E. Margarete	Kellerin	8 Aar K Datter til nr 812
Johanne D. Velve 62 1/6 Aar 260855 K Butelsbog, Wurtemberg 
Daniel Lintz Kræmer 28 1/6 Aar fød 010889 M Schnajd i Wurtemberg  	
Danjel Lentz Schneider 58 Aar fød 150959 M Schnajd i Wortemberg 
Johan Jacob Wildt 46 1/2 Aar fød 16 M Schondorf i det Wurtembergske 
Jacobine Catharine Aesterlie 79 1/4 Aar 080738 K Schondorf i det Wurtembergske 
Marie Christine Ellewangerim 54 1/6 Aar 120863 K Beutelsbach i Wurtemberg 
Conrad Hess 26 Aar M Neurum i Wurtemberg Skrædder 
Barbara Glasserie 30 Aar K Kirchheim i Wurtemberg 
Gottfried Niedring 2 Aar M Neurum i Wurtemberg 
Sara Emnerie 49 Aar K Kirchheim i Wurtemberg 
Anne Marie Hoff 7 3/4 Aar 161209 K Eicklingberg i Wurtemberg 
Anne Marie Vogt 1 3/4 Aar 041215 K Steenbrich i Wurtemberg 
Frederica Lagameyer 56 Aar K Strømsenbach i Wurtemberg 
Daniel Lintz 52 Aar M Schneid i Wurtemberg 
Johannes Hoff 46 Aar M Neulingsberg i Wurtemberg
Cathrine Hoff 12 Aar K Neulingsberg i Wurtemberg 
Elisabeth Cathrine Erflin 27 Aar K Weybingen i Wurtemberg 
Christine Cathrine Harkens 15 Aar K Neurum 
Christian Vitsemeyer 26 Aar M Kirchheim i Wurtemberg 
Abraham Blessing 16 Aar M Weibingen i Wurtemberg 
Anna Marie Hoff 50 Aar K Neklingsberg i Wurtenberg Johannes Hoffs enke
Dorthea Sleicher 1 1/2 Aar K Gjorejsingen i Wurtemberg 
Eva Margrethe Fenner 20 Aar K Etmanhausen i Wurtemberg 
Conrad Linz 25 Aar M Schnajd i Wurtemberg 
Johan Heinrich Geselay 45 Aar M Wibing i Wurtemberg 
Jacob Schneider 50 1/2 Aar M Kirchheim i Wurtemberg 
Joseph Ruhle 1/4 Aar 270218 M født av Wurtembergske emigranter 
Jacob Zoller 20 1/4 Aar M Schnejdt i Wurtemberg 
Christian Friderik Ottilie	16 Dage M Wurtembergske emigrant Henrike Ottilies sønn
Catharina Friedriche Hilt 50 år, født i Klosterweil i Wurtemberg
Etterspill
Et etterspill ble fremført i Bergen i nyere tid med Stig Amdam bak manuskriptet.Skipet De Zee Ploeg fra Den Norske Scene, sist lest den 9. april 2021.
Galleri

Referanser

Litteratur
Semmingsen, Inger: De tyske emigranter i Bergen 1817 - 18. I Bergens Historiske Forenings Skrifter nr 75//76 s. 120 -138. Bergen 1976. 
Rieber, G.C.: Familien Rieber i Bergen. Trykt som manuskript for familien. Bergen 1927. (q929.2 Ri)

Eksterne lenker
 Bergen byleksikon på nett, om De Zee Ploeg
 Zee Ploug - oppslagsverket oVe, artikkel av  Arne Skivenes, Bergen Byarkiv.

Kategori:Nederlandske skip
Kategori:1800-tallet i Bergen
Kategori:Migrasjon
Kategori:Sjøulykker i 1817
Kategori:Skip sluttseilt 1817
Kategori:Skip bygget i Nederland
Kategori:Skip fra 1803
Kategori:Havari- og ulykkesmyndigheter
Kategori:Artikler i sjøfart-prosjektet