Millicent Fawcett

Millicent Garrett Fawcett (født 11. juni 1847 i Aldeburgh, død 5. august 1929) var en britisk forkjemper for kvinners stemmerett og jenters og kvinners utdanning, liberal politiker og en de fremste lederskikkelsene internasjonalt innen den liberale kvinnesaksbevegelsen i sin levetid. Hun var president for National Union of Women’s Suffrage Societies og medstifter og visepresident i Den internasjonale kvinnestemmerettsalliansen. Fawcett var den fremste lederskikkelsen i den britiske moderate suffragistbevegelsen som vektla konstruktive reformer og arbeid gjennom parlamentariske kanaler og kontakt med ledende politikere, og som stod i skarp motsetning til de radikale suffragettene. Hun var også en viktig inspirator for Gina Krog og den norske kvinnesaksbevegelsen.

Bakgrunn
Millicent Garrett ble født i Aldeburgh og var blant de ti barna av forretningsmannen Newson Garrett og Louisa født Dunnell. I 1867 ble hun gift med den liberale politikeren og økonomen Henry Fawcett, som bl.a. satt i det britiske parlamentet og regjeringen. De var foreldre til matematikeren Philippa Fawcett.

Virke
Hun arbeidet for å bedre kvinners tilgang til høyere utdannelse, og var medgrunnlegger av Newnham College, Cambridge i 1871. Hun var president for National Union of Women’s Suffrage Societies (NUWSS) fra 1890 til 1919.

Fawcett stod for en moderat, liberal linje og definerte seg som suffragist, ikke som suffragette. Hun var en prinsippfast forsvarer av en saksfokusert arbeidsform gjennom konstruktivt samarbeid med ledende politikere og publisistisk virksomhet, og tok skarp avstand fra suffragettenes direkte aksjoner og ulydighet. Fawcett arbeidet i stedet systematisk for lovendringer for å gi kvinner stemmerett. Organisasjonen hun ledet begynte å omtale seg som «law-abiding» som kontrast til suffragettene, som hun så på som skadelige for stemmerettskampen. Hun uttalte at «I cannot say I became a suffragist. I always was one, from the time I was old enough to think at all about the principles of Representative Government.»

Hun var medstifter av Den internasjonale kvinnestemmerettsalliansen (IWSA) i 1904 og ble visepresident i organisasjonen. Under innflytelse fra Fawcett nektet IWSA de radikale britiske suffragettene medlemskap i 1906. Fawcett ble i 1880 kjent med Gina Krog, og hun var et stort forbilde for Krog i kvinnesaksarbeidet i Norge, også i valget av arbeidsform. Hun var dermed en inspirator også for Norsk Kvinnesaksforening.

I 1901 ble hun utnevnt til leder for en kommisjon som skulle undersøke konsentrasjonsleirene brukt i boerkrigen i Sør-Afrika for den britiske regjeringen.

Ettermæle
Fawcett var den sentrale lederen for den demokratiske, ikke-militante og «konstitusjonelle» stemmerettsbevegelsen i Storbritannia (suffragistbevegelsen), som arbeidet for stemmerett gjennom møysommelig lobbyvirksomhet – slik den norske kvinnesaksbevegelsen gjorde, inspirert av henne. Dette arbeidet var mindre synlig enn de spektakulære «terroraksjonene» til Emmeline Pankhurst og hennes suffragetter tidlig på 1900-tallet, slik de selv beskrev det. Fawcett var en prinsippfast forsvarer av demokratiske metoder og var den store motstanderen av suffragettene og Pankhurst, og sørget for at de ble holdt utenfor den internasjonale kvinnestemmerettsalliansen, altså paraplyorganisasjonen for bl.a. Norsk Kvinnesaksforening. Både samtidens medier og ettertidens populærkulturelle/populærfeministiske fremstillinger fremhevet ofte Pankhurst på bekostning av Fawcetts eget arbeid. Kvinnehistorikeren Jo Vellacott skrev i 1987: 

Fawcett ble i 1925 utnevnt til storkorsdame (GBE) av Order of the British Empire. Hun ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn. I 2018 ble hun den første kvinnen som fikk en statue på Parliament Square. Samme år kåret BBC henne til den mest innflytelsesrike kvinnen de siste hundre årene i Storbritannia.

 Referanser 

Kategori:Stemmerettsforkjempere
Kategori:Engelske kvinnesaksforkjempere
Kategori:Order of the British Empire (GBE)
Kategori:Personer fra Suffolk Coastal