Niccolò Jommelli

Niccolò Jommelli (1714–1774) var en italiensk komponist av den napolitanske skole. 

Jommelli regnes som en av 1700-tallets store operakomponister.Niccolò Jommelli i Den Store Danske Encyklopædi Han reformerte opera seria-sjangeren uavhengig av den jevnaldrende tyske seria-reformatoren Christoph Willibald Gluck og fikk tilnavnet «den italienske Gluck».Niccolò Jommelli i Store norske leksikon

 Liv 
Jommelli fikk sin første undervisning av korlederen ved katedralen i Aversa, kannik Muzzillo. Muzzillo overbeviste faren om å sende den talentfulle gutten til videreutdanning ved en av de berømte konservatoriene i Napoli og i 1725 begynte Jommelli å studere ved Conservatorio San Onofrio. En av lærerne her var Francesco Feo. I 1728 skiftet Jommelli studiested til Conservatorio della Pietà dei Turchini der Nicola Fago var en av lærerne.

Våren 1737 oppførte Jommelli sitt første sceneverk, buffaen L'errore amoroso, på Napolis Teatro dei Fiorentini. I 1740 hadde han en vellykket oppføring med seriaen Ricimero Re dei Goti ved Teatro Argentina i Roma. Deretter konsentrerte han seg om å skrive verk i seria-sjangeren, de første årene for operahusene i Roma, Bologna, Venezia, Torino, Padova og Wien. 

En tid var Jommelli leder av et konservatorium i Venezia og kapellmester ved Det pavelige kapell i Roma.  I 1753 fikk han post som hoffkapellmester Stuttgart, der den musikkglade hertug Karl Eugen av Württemberg gav ham gode muligheter til å skrive nyskapende operaer. Jommelli skrev mange av sine beste operaer i Stuttgart, som L’olimpiade og Fetonte, og bygde i løpet av sine 15 år i byen opp et av Europas beste orkestre. En intrige førte til at han i 1769 forlot Stuttgart for godt. Seinere skrev han hovedsakelig for Lisboa, Napoli og Roma, men uten at de nye verkene hans helt levde opp til tidas smak.

Etter å ha blitt rammet av slag i august 1771 fikk Jommelli assistanse av to av sine brødre for å kunne fortsette å komponere. Han døde etter et nytt slag 25. august 1774. Napolitanske kunstnervenner æret ham med en storslått gravferd organisert av Gennaro Manna. Jommelli er gravlagt ved Sant'Agostino alla Zecca i Napoli. 

 Musikk 
Jommelli skal ha skrevet omtrent seksti operaer, hovedsakelig seriaer. Tidlige verk var påvirket av Leonardo Leo, i seinere operaer utviser han en tiltakende grad av originalitet. 

På en tid da italiensk opera seria var blitt en plattform for framvisning av sangernes tekniske virtuositet gikk Jommelli mot strømmen og konsentrerte seg mer om fortellingen og dramaet. Han tok i bruk kor og inspirert av fransk opera introduserte han balletter. Orkesteret, spesielt blåserinstrumentene, brukte han til å illustrere handlingsgangen, og han skrev rene orkesterpassasjer – det vanlige var at orkesteret bare ble brukt som en støtte for sangerne. Av Johann Adolf Hasse lærte han å skrive orkesterstøttede resitativer – her var det vanlige å bruke cembalo. 

I tillegg til operaer skrev Jommelli kammermusikk, en rekke serenader og pastisjer, oratorier, kantater, 20 messer og mye annen kirkemusikk. Han var lenge mest kjent for en miserere han fullførte kort tid før sin død.

Jommellis operaovertyrer påvirket de tidlige symfoniene til Johann Stamitz, Carl Ditters von Dittersdorf og Georg Christoph Wagenseil.

Betydningen av Jommellis reformer kan sammenlignes med de Christoph Willibald Glucks innovasjoner fikk.

 Verk i utvalg 
 L'errore amoroso (Napoli, 1737) – libretto av Antonio Palomba
 Odoardo (Napoli, 1738)
 Ricimero re de' Goti (Roma, 1740)
 Astianatte (Roma, 1741) – libretto av Antonio Salvi
 Ezio (Bologna, 1741) – libretto av Metastasio
 Semiramide riconosciuta (Turin, 1741) – libretto av Metastasio
 Merope (Venezia, 1741) – libretto av Apostolo Zeno
 Don Chichibio (Roma, 1742)
 Eumene (Bologna, 1742) – libretto av Apostolo Zeno
 Semiramide (Venezia, 1742) – libretto av Francesco Silvani
 Tito Manlio (Turin, 1743) – libretto av Gaetano Roccaforte
 Demofoonte (Padua, 1743) – libretto av Metastasio
 Alessandro nell'Indie (Ferrara, 1744) – libretto av Metastasio
 Ciro riconosciuto (Bologna, 1744) – libretto av Metastasio
 Sofonisba (Venezia, 1746) – libretto av Antonio Zanetti e Girolamo Zanetti
 Cajo Mario (Roma, 1746) – libretto av Gaetano Roccaforte
 Antigono (Lucca, 1746) – libretto av Metastasio
 Tito Manlio (Venezia, 1746) – libretto av Jacopo Antonio Sanvitale
 Didone abbandonata (Roma, 1847) – libretto av Metastasio
 L'amore in maschera (Napoli, 1748) – libretto av Antonio Palomba
 Achille in Sciro (Wien, 1749) – libretto av Metastasio
 Artaserse (Roma, 1749) – libretto av Metastasio
 Ciro riconosciuto (Venezia, 1749) – libretto av Metastasio
 Demetrio (Parma, 1749) – libretto av Metastasio
 La cantata e disfida di Don Trastullo (Roma, 1749)
 Cesare in Egitto (Roma, 1751) – libretto av Giacomo Francesco Bussani
 Ifigenia in Aulide (Roma, 1751) – libretto av Mattia Verazi
 La villana nobile (Palermo, 1751) – libretto av Antonio Palomba
 L'uccellatrice (Venezia, 1751) – libretto av Carlo Goldoni
 Ipermestra (Spoleto, 1751) – libretto av Metastasio
 Talestri (Roma, 1751) – libretto av Gaetano Roccaforte
 I rivali delusi (Roma, 1752)
 Attilio Regolo (Roma, 1753)
 Bajazette (Turin, 1753) – libretto av Agostino Piovene
 Fetonte (Stuttgart, 1753) – libretto av Leopoldo de Villati
 La clemenza di Tito (Stuttgart, 1753) – libretto av Metastasio
 Il paratajo (Paris, 1753) – revision of L'uccellatrice
 Don Falcone (Bologna, 1754)
 Catone in Utica (Stuttgart, 1754) – libretto av Metastasio
 Lucio Vero (Milan, 1754)
 Il giardino incantato (Stuttgart, 1755)
 Enea nel Lazio (Stuttgart, 1755) – libretto av Mattia Verazi
 Penelope (Stuttgart, 1755) – libretto av Mattia Verazi
 Il Creso (Roma, 1757) – libretto av Giovacchino Pizzi
 Temistocle (Napoli, 1757) – libretto av Metastasio
 Tito Manlio (Stuttgart, 1758)
 Ezio (Stuttgart, 1758)
 L'asilo d'amore (Stuttgart, 1758)
 Endimione (Stuttgart, 1759)
 Nitteti (Stuttgart, 1759) – libretto av Metastasio
 Alessandro nell'Indie (Stuttgart, 1760)
 Cajo Fabrizio (Mannheim, 1760) – libretto av Mattia Verazi
 L'Olimpiade (Stuttgart, 1761) – libretto av Metastasio
 L'isola disabitata (Ludwigsburg, 1761) – libretto av Metastasio
 Semiramide riconosciuta (Stuttgart, 1762)
 Didone abbandonata (Stuttgart, 1763)
 Il trionfo d'amore (Ludwigsburg, 1763) – libretto av Giampiero Tagliazucchi
 Demofoonte (Stuttgart, 1764)
 Il re pastore (Ludwigsburg, 1764) – libretto av Giampiero Tagliazucchi
 La pastorella illustre (Stuttgart, 1764) – libretto av Giampiero Tagliazucchi
 Temistocle (Ludwigsburg, 1765)
 Imeneo in Atene (Ludwigsburg, 1765)
 Il matrimonio per concorso (Ludwigsburg, 1766) – libretto av Gaetano Martinelli
 La critica (Ludwigsburg, 1766)
 Vologeso (Ludwigsburg, 1766) – libretto av Mattia Verazi
 Il matrimonio per concorso (Ludwigsburg, 1766)
 Il cacciatore deluso (Tübingen, 1767) – libretto av Gaetano Martinelli
 Fetonte (Ludwigsburg, 1768)
 L'unione coronata (Solitude, 1768)
 La schiava liberata (Ludwigsburg, 1768) – libretto av Gaetano Martinelli
 Armida abbandonata (Napoli, 1770) – libretto av Francesco Saverio de' Rogati
 Demofoonte (Napoli, 1770)
 Ifigenia in Tauride (Napoli, 1771) – libretto av Mattia Verazi
 L'amante cacciatore (Roma, 1771)
 Achille in Sciro (Roma, 1771)
 Le avventure di Cleomede (1771) – libretto av Gaetano Martinelli
 Cerere placata (Napoli, 1772)
 Il trionfo di Clelia (Napoli, 1774) – libretto av Metastasio
 Arcadia conservata
 La Griselda
 La pellegrina

 Referanser 

 Kilder 
 Niccolò Jommelli i Den Store Danske Encyklopædi. Hentet 12. juli 2021.
 Niccolò Jommelli i Encyclopaedia Britannica. Hentet 12. juli 2021.
 Niccolò Jommelli i Store norske leksikon.  Hentet 12. juli 2021.
  Hentet 12. juli 2021.


 Litteratur 
 Hermann Abert: Niccolo Jommelli als Opernkomponist. Mit einer Biographie. M. Niemeyer, Halle (Saale) 1908 (ettertrykk. Schneider, Tutzing 1991, ISBN 3-7952-0689-8).

 Eksterne lenker 
 Niccolò Jommelli på Allmusic.com



Kategori:Kirkemusikkomponister
Kategori:Klassisistiske komponister
Kategori:Operakomponister
Kategori:Italienske komponister
Kategori:Personer fra Aversa