Ole Jacob Martinsen

Ole Jacob Martinsen (født 3. mars 1961 i Bergen) er en norsk geolog.  Han mottok sin Dr.scient. i 1990 på en avhandling om avsetning av sedimenter i elvesystemer, på undersjøiske sokler m.m. i namurtiden, 326-315 millioner år før nå, i nordlige deler av England, herunder Shannon-bassenget. Han var forsker ved Geologisk institutt 1990–93, såvel som postdoktor 1990–92 ved University of Wyoming.  Martinsen vant Meltzerprisen for yngre forskere i 1991 på 30 000 kroner, for sine geologiske modeller som forutså fordeling av sandstein og leirstein i sedimentære pakker, ikke av liten interesse for olje- og gassindustrien. Fra 1993 til 2007 jobbet han for Norsk Hydro og hjalp å utrede Gjøafeltet, Granefeltet og Ormen Lange-feltet.

Fra 2007-2010 var han leder for StatoilHydro sin globale leteforskningsvirksomhet, og vant Distinguished Lecturer to the Asia-Pacific Region 2010 og Robert R. Berg Outstanding Research Award 2011 fra American Association of Petroleum Geologists (AAPG).  Fra 2011-2014 var han seniorrådgiver i Statoil. Siden 2014 har han vært sjefgeolog og direktør for letegeologi i Statoil. Martinsen har jobbet globalt med geologi både på overflaten og i undergrunnen, på norsk sokkel, i Europa, Nord-Amerika, de afrikanske og sør-atlantiske marginer, samt i Asia og stillehavsregionen. Han har ledet utviklingen av fagfeltet Source-to-Sink. Martinsens hovedinteresser faglig ligger i å sette sammen helhetlige geovitenskapelige modeller og hvordan eksterne drivmekanismer som klima, tektonikk og havnivåendringer styrer geologiske systemer i nåtid, nær fortid og ikke minst i jordens eldre perioder.

 Referanser 

Kategori:Norske geologer
Kategori:Alumni fra Universitetet i Bergen
Kategori:Vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Bergen
Kategori:Personer tilknyttet Statoil
Kategori:Personer fra Bergen kommune