Hofoss

Hofoss er ei grend i Kongsvinger kommune, 15 kilometer nordøst for kommunesenteret Kongsvinger. Sammen med grendene Hokkåsen og Sørroa utgjør den en sammenhengende jordbruksbygd sør-sørøst for Nugguren. Fylkesveien videre østover fra Hofoss leder inn i sørlige områder av Finnskogen. Gjennom Hofoss renner Skasåa (Hofossåa, lokalt), som har sin kilde i Skasen. Åa ender opp i Nugguren, som igjen har sitt utløp i Glomma ved Nor (noret) i Brandval. Forbi Hofoss renner åa som stryk med to markante og flere mindre fossefall.

 Historie 
Historisk var gården Hofoss tidlig ute med mølledrift, og er i den forbindelse nevnt i et offentlig rettsdokument fra 1312.Diplomatarium Norvegicum Gården omtales her med dativformen «a Hauæfossæ»O. Rygh Norske Gaardnavne, norrønt «á Hávafossi», nominativ «Hávifoss» (moderne norsk: «Høyefoss»). (Jfr. Høgefoss i Nissedal kommune.) Privat korrespondanse med språkforsker Arne Torp Mølledriften på Hofoss har fram til moderne tid vært en sterk økonomisk drivkraft for gårdssamfunnet, direkte og indirekte. Den siste mølla ble revet i 1952. Steinfundamentet og rester av vassrenna i tre er fortsatt synlige.

I perioden 1600–1800 utviklet det seg på Hofoss et klyngetun, en bebyggelsesstruktur som har vært utbredt på Vestlandet, men heller sjelden på Østlandet. På denne tiden tok folketallet igjen høymiddelaldermaksimumet fra før svartedauden,Store norske leksikon: Norge – 1130–1537: Norsk høy- og senmiddelalder og det ble trangere på gårdene. På Hofoss ble gården delt opp i flere bruk, med våningshusene og uthusene i en klynge, uten at selve tunet ble delt opp. Jordteigene ble liggende blandet (teigblanding) rundt bebyggelsen. Ennå i dag bærer brukene navn som Gamlestuen, Halvorstuen, Nordstuen og Tostenstuen. 

Hofoss ble direkte rammet, såvel som trukket inn militærstrategisk, under krigene mellom Danmark-Norge og Sverige på 1600-tallet. I 1644, under Hannibalsfeiden (1643-45), ble Hofoss plyndret og brent av soldater i svensk tjeneste. Flere Hofossbønder ble drept i angrepet. En haug i området fikk navnet Vardehaugen (i dag, Mjølnrudshaugen). Det ble også opprettet en militær vaktpost, en postering, på en åskam mellom Hofoss og Åfloen. Denne ble utbedret i 1711 (Den store nordiske krig, 1709-1720), med en brakke og en chartaque, et vakttårn. Trolig ble det også bygget et forskansningsverk i tømmer, retrenchment.Johannes Henrik Schiøtz: Kongsvinger festnings og Kongsvinger-avsnittets militære historie 1644-1814, bind II, s. 117 Under utgravning av den gamle posteringen på 1970-tallet, ble det funnet blykuler, uniformsknapper, mynter, krittpiper, og annet.

Næringslivet på Hofoss var og er preget av skogsdrift. Tømmeret ble fløtet langs Skasvassdraget og ut i Glomma, så lenge dette var lønnsomt. I denne forbindelse ble Åfloen (opprinnelig en naturlig utbuktning på åa) demt opp til en kunstig innsjø. Videre ble det bygget skådammer (sidedemninger) i tre og stein nedover åa, for slik å lede tømmeret mer effektivt. Noen av disse skådammene er fremdeles delvis intakte. (Tømmerfløting i Åfloen er dokumentert i filmen Finnskog og trollskap fra 1956.) Damanlegget ved Åfloen er i dag en liten severdighet og et rekreasjonsområde. Det er anlagt en kultursti langs Hofossåa, over Åflodammen og opp til den gamle posteringen.

Åflodammen

Åflodammen ble bygd aller først på 1700-tallet, men i den som står idag ble bygd 1900 og pusset opp 1990. Åflodammen ble brukt til tømmerfløting. 

Hofoss-gården

Hofoss Gården er den største gården på Hofoss idag. Før tilhørte området vi idag kjenner som Lundersæter til Hofoss gården.

Funnene av Hannibalsfeiden

En del av vår viten om Hofoss under Hannibalsfeiden er takket være Yngve Strand sine funn rundt posteringen. Han fant flint, knapper mynter, bly osv. Men det beste funnet er nok et militært emblem som ble sent til Krigs/militær museet i Oslo som de ikke hadde før.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Hofoss historieforening
 Hofoss historieforenings Facebookgruppe

Kategori:Bosetninger i Kongsvinger