Bliaud

Bliaud (fransk uttale omtrent bliˈå) eller bliaut er en lang, stramtsittende kjortel eller fotsid tunika<ref name="denrene">{{Kilde www |url=http://www.denrenemiddelalder.dk/side34.html |tittel=Mer om bliaud |besøksdato=2012-06-30 |arkiv-dato=2012-02-22 |arkiv-url=https://web.archive.org/web/20120222165431/http://www.denrenemiddelalder.dk/side34.html |url-status=yes }}</ref> som ble brukt som ytterplagg av overklassen i middelalderen, både av menn og kvinner.Oppslagsordet «Bliaud» i Store norske leksikon Plagget har lange, traktformede ermer og ofte belte. Mennenes bliaud rakk til knærne, kvinnenes til gulvet, eventuelt med slep bak. 

På en mosaikk i San Marco i Venezia er den dansende Salome kledd i rød bliaud, mens hun i høyre hånd svinger Johannes døperens hode.«Den dansende Salome», christianiconography.info]</ref> Et relieff på en middelaldersk gravstein i den romanske Øster Brønderslev kirkeThede, Frederik: «Øster Brønderslev kirke» i Den Store Danske på lex.dk. Hentet 12. august 2024 fra  i Vendsyssel i Danmark, viser også en kvinne iført bliaud, med trompet-ermer og høy splitt i siden.Anne Hedeager Krag: «Drakt og makt», Skalk 4/2024

 Historikk Bliaud er framstilt i franske skulpturer og malerier fra omkring år 1000- til 1200-tallet. Moten skriver seg trolig fra Orienten, eller utviklet seg fra romernes tunika, og var nært beslektet med det norrøne korte, bluse- eller skjortelignende overkledningen blæja, et ytterplagg som ble båret over en lengre serk.Om middelalderkjortler i Salmonsens konversationsleksikon (1917) Bliaud kan betraktes som opphavet til moderne bluser.

Allerede da den danske kongen Harald Klakk og hans dronning lot seg døpe ved hoffet til den frankiske keiseren Ludvig den fromme i Mainz i 826, ga keiserinne Judith den danske dronningen en bliaud i dåpsgave. Dikteren Ermoldus Nigellus skrev et dikt om «kong Haralds dåp»,<ref>[https://heimskringla.no/wiki/Oplysninger_-_Ermoldus_Nigellus:_Digt_om_kong_Haralds_daab Hans Olrik: Diktet om kong Haralds dåp, heimskringla.no der han beskrev gaven som «en gyllenstykkskledning smykket med herlige sten (dvs. juveler)», belte og slør.Anne Hedeager Krag: «Drakt og makt», Skalk 4/2024Bliaud var et fornemt plagg for fyrstehus og hoff. Moten var opprinnelig fransk, men spredte seg og ble i England del av angelsaksisk klesdrakt. Gamle kalkmalerier i danske kirker i romansk stil viser også eksempler på bliaud-liknende tunikaer. Ermene var trange til albuen, for så å vide seg ut i en lang trakt. De kunne nå til gulvet eller ha knuter bundet i endene. Sømmene kunne også ha border. Materialet var trolig silke eller tynn ull som kunne danne fine folder og plisseringer.


 Referanser 

 Se også 
 Blæja, nordisk bliaud.
 Kjortel, løstsittende, kjolelignende klesplagg for begge kjønn.
 Serk, sid underskjorte eller underkjole (chemise).
 Surcot (surcotte, syrcot, suckenie, sarcot), ermeløs overkjortel for kvinner på 1300-tallet.
 «Helvetesvinduer», vide ermeåpninger på ''surcot.

 Eksterne lenker 
 «Bliaut», ''bucknell.edu


Kategori:Klesdrakt i middelalderen
Kategori:Kapper og talarer