Signekjerring

Signekjerring, signekone, signekvinne, klok kone eller runekjerring er norske betegnelser på  kvinner som i det gamle bondesamfunnet dreiv med signingOppslagsordet «signe» i Ordbog over det danske Sprog 1700-1950 og signekunstner, det vil si brukte tegn og trylleformler i magisk, oftest folkemedisinsk mening for å helbrede eller beskytte noen. Menn som gjorde det samme, ble kalt signe- eller runekaller. Virksomheten ble drevet til inn på 1900-tallet.Artikkelen «Signekjerring» i Store norske leksikon

«Kloke» koner og menn som har gitt hjelp, råd og forklaringer ved sjukdom hos mennesker og dyr har vært del av folkemedisinen over hele verden. Slike signere har vært sjamaner, medisinmenn, hekser, healere, kvakksalvere, urtekyndige og andre helbredere som har drevet med spådomskunster og alternativ behandling.

Kjente signekjerringer og  -kaller
Av kjente signekjerringer eller folkemedisinere i Norge kan nevnes Berthe Toppenhaug (1764—1840) og Anne Brandfjeld (1815—1905). Andre kloke koner som har vært viden kjent er Anne Knutsdatter (død 1594); Lisbeth Nypan (1610—1670), som forøvrig ble brent som heks; Mor Sæther (1793—1851) og Elseby den trollkyndige (1798—1865). Knut Rasmussen Nordgaarden («Vis-Knut», 1792—1876) var en folkemedisiner som var kjent for synske evner og helbredende krefter.

Da eventyrsamleren Peter Chr. Asbjørnsen var huslærer i Gjerdrum 1836—1837, møtte han Berthe Toppenhaug etter et fall på ski; hun behandla foten hans med brennevin og trolldomsformler og fortalte flere sagn om møter mellom mennesker og underjordiske. «Berte Tuppenhaugs fortellinger» kom første gang på trykk i Den Constitutionelle i 1843 under tittelen «En Signekjærrings Fortællinger» og siden i Norske Huldre-Eventyr og Folkesagn. I tredje utgave i 1870 fikk teksten den nåværende tittelen, for å skille den ut fra en annen storfortelling i samlinga med navnet «En Signekjerring».«En Signekjærring» fra Norske huldreeventyr og folkesagn 

Folkemedisinsk virksomhet har fortsatt i alternativ behandling under ulike navn og forklaringer. For eksempel kan den klarsynte Snåsamannen, predikanten Svein-Magne Pedersen og andre kalles moderne signekjerringer og -kaller.

Se også
 Spåkone
 Seidkone, trollkjerring som i norrøn tid øvde seid
 Kjerringråd
 Folkemedisin
 Kvakksalver
 Medisinmann
 Sjaman

Referanser

Eksterne lenker
Om folkemedisin og signekjerringer i søkbare bøker i Nasjonalbiblioteket:
 Per Holck: Norsk folkemedisin : kloke koner, urtekurer og magi (1996)
 N. A Quislings: Overtroiske kurer og folkemedisin i Norge (1918/1999)
 Ida Hydle: Kultur og helse i et lokalsamfunn (1991)
 Aamund Salveson: Folkeminne (1924)

Kategori:Folkemedisin