Faste Svendsen

Faste Svendsen (født 3. september 1842, død 6. desember 1926) var en norsk emissær, lærer og klokker, født i Haltdalen i Trøndelag. Han var også kirkesanger.

Svendsen var en begavet mann og en fremragende folketaler som hadde stor misjonskunnskap.
Han stod på sin høyde i 1870-åra og var av de lekpredikanter det stod størst vær omkring.
Faste Svendsen var en av de dyktigste av de gamle kretsemissærene.
I likhet med de fleste lekpredikanter på den tiden talte han også avholdssak.

Aalesunds Blad skrev i 1877: «Hans Begavelse er næsten mageløs.»
Oscar Albert Johnsen sa om Faste Svendsen: «Han hadde fått en usedvanlig rik åndelig utrustning og var ansett som sin tids fremragende kristelige folketaler. Store skarer samlet seg om hans forkynnelse og vekkelser brøt ut.»
Han er også kalt «mannen med gulltungen».

Emissær Faste Svendsen kan være den haltdalingen som har oppnådd å bli mest kjent - ikke bare i Norge, men også blant de norske emigrantene i Amerika. Faste Svendsen fikk aldri noen biograf og nedenstående opplysninger om hans liv er derfor ufullstendig.

 Familie 
Faste Svendsen Midstuaunet var gift med Gurine Pedersdatter (født 1842 i Levanger, muligens fra Nordmarken).
De hadde barna Johanna Marie (1/2 år i 1867), Peder (f. 13. november 1868 i Borgsmoen, Rokne i Levanger), Susanna (f. 1870, død 2 år gammel), Johannes Markus (f. 1874) og Anna Sofie (f15.04.1879 i Bolsø).

Den ene sønnen var den kjente avholdstaleren Peder Svendsen (f. 13. november 1868).
I begynnelsen av sønnens karriere het det at han var Faste Svendsens sønn, senere ble sagt om faren at han var Peder Svendsens far
og faren kunne introduserte seg som far til Peder Svendsen. En annen sønn var Morten Luther Svendsen (født 15. juli 1877 i Molde, død 14. januar 1959) som var musiker og dirigent og grunnla Trondheim symfoniorkester i 1909.

Sønnen Johannes Markus Svendsen ble organist.

Gjennom sønnen Morten var Faste Svendsen oldefar til skuespillerne Birgitte Victoria Svendsen og Vera Rostin Wexelsen.

Hans far var Svend Andersaune. Moren var Johanna Adamsdotter Krog, født på Røros og gift til Audnegrenda i Haltdalen.
Det var sagt om henne at hun var jordmor, dyrlege og «sakfører» for hele bygda.
Faste Svendsen var nummer 5 av 8 søsken.

Hustruen, Gurine Nordmarka, var datter av Peder Olsen (f. 1801 på Røros) og Mali Olsdatter (f. 1804 i Hegra).
Gurine hadde søsknene Olaus (f. 1832), Andreas (f. 1835), Mortius (f. 1838), Johan Peter (f. 1845) og Oluf (f. 1849). 
Gurine reiste som 20-åring til Trondheim og ble der gift med Faste Svendsen.

 Oppvekst 
Sin første undervisning fikk Faste Svendsen av sin mor, men med 4 eldre og 3 yngre søksen måtte han alt i 9-års alder tjene eget levebrød som gjeter.
På den gården han gjette ble han til han var 16 år.
Han ble i 1857 konfirmert av sogneprest Hans Henrik Bøcher Sartz.

Allerede som 16-åring opplevde Faste Svendsen en gjennomgripende vekkelse og ble omvendt.

Såvidt fylt 17 år ble han opptatt på Støren skoleseminarium. Svendsen hadde lærereksamen og var den første av emmisærene som hadde videre skolegang.
Han sultet og leste og tok utdannelse som lærer ved Støren skoleseminarium. 
Skolen var grunnlagt av prost Christian Bernstorff Bødtker og var i drift i åtte år fram til 1867. Svendsen ble dimittert fra Støren lærerskole i 1860.

 Lærer 1860-1870 
Fra 1862 til 1867 var han omgangskolelærer i Aunegrenda og Gilset i Haltdal.
Allerede som 19-åring hjalp han til på oppbyggelsesmøtene i bygda og han støttet godt opp om den kristelige virksomhet den tid han var lærer i Haltdalen.
Han hadde sangkor mens han var lærer i Haltdalen.

Etter ca 5 år fikk han lærerpost i Levanger landsogn og flyttet dit.
Faste Svendsen kom til Skogn i som lærer i 1. skolekrets i 1867 og bodde i Borgsmoen.
Det var først i Levanger han begynte som forkynner på egen hånd.
Han var også bibelbud ved siden av lærerstillingen på Levanger.

Han virket som lærer til 1870.

Etter at han sluttet som lærer var han en tid dampskipsekspeditør i Fosslandsosen.

 Emissær 1874-1892 
På denne tiden var det kun to kristelige organisasjoner av betydning (Det Norske Misjonsselskap (N.M.S.) og Lutherstiftelsen, henholdsvis ytre og indre misjon).
Svendsen arbeidet for begge, først i Trøndelag og senere over hele landet.
Han var også ei tid gardbruker på Fanestranden ved Molde ved siden av emissærvirksomheten.

Han ble kretsemissær for Trondheim krets i 1874 hvor han virket i 18 år. 
Han reiste for Det norske misjonsselskap i 18 år.

I 1875 ble han valgt inn i kretsstyret i Trøndelag krets av Det Norske Misjonsselskap og var da klokker. 
Han var den første emissæren ansatt i kretsen.

I 1879 ble han sendt til Sunnmøre som reisesekretær for Det norske misjonsselskap.

Han reiste for kretsstyret i Det Norske Misjonsselskap fra nyttår 1876 til 1892 da han ble klokker i Fredrikstad.

I 1875 vedtok Romsdal Indremisjon å be Indremisjonen om å få Svendsen til å virke i Romsdal og han begynte tidlig på året 1875.
Svendsen ble slik den første lekmann som fikk kall fra Indremisjonen.
Han kom fra Fosnavåg til Molde og bosatte seg så i Bolsøy nær Molde hvor han bodde i 10 år.
Han holdt møter på Sotnak i Bolsøy og folk gikk 3-4 mil fra Molde til samlingene.
De første årene besøkte han særlig de indre bygdene.
Blant bibelbudene regnes han for å være den som var til størst velsignelse innen Romsdal Indremisjon.

Han virket i Skogn som utsending fra kretsstyret i perioden 1876-1892 og kom som regel en tur hver vinter.

I 1878 kjøpte han Øvre Elvsås en mils vei innenfor Molde.
Indremisjonsforeningen var den viktigste av de nyreligiøse foreneningene som ble stiftet i Molde på 1860-1880-tallet.

I 1880-årene satte et rikt vekkelseliv inn i trøndelagsfylkene og hadde krefter som biskop Nils Jacob Laache og Faste Svendsen. 
Han satte dype merker etter seg i Ålesund da han stod på sitt høyeste som taler.
Det var Faste Svendsen og Paul Gerhard Sand som samlet de største folkeskarene til talene sine og folk gikk fra møtet til møte for å høre Svendsen.

I 1879 sendte Lutherstiftelsen Svendsen rundt til sildefjordene på Island. 
I 1881 gjordet Lutherstiftelsen et forsøk på å oppta et arbeid blant de norske fiskerne på Island og Svendsen var der i 2 måneder i fisketiden. Om arbeidet ble det sagt:

Han stiftet Verdalsøra misjonsforeining 1. april 1881.

 «Oppropet til kristendommens venner i vårt land» i 1883 
I 1882 var han stortingskandidat for Høyre i Romsdals amt.
Svendsen var sterkt i mot det som i samtiden ble kalt «radikalisme».

Kjell Bondevik sier om Faste Svendsen:

Polikeren Neeraas skrev til Bjørnson 14. februar 1882 om et folkemøte om norsk politikk hvor Svendsen hadde en sentral rolle:

Denne politiske kampen nådde sin krise i Norge i 1883 da «Oppropet til kristendommens venner i vårt land» ble sendt ut.

Oppropet innleder med:

Oppropet fortsetter med:

Forklaringen i oppropet er på 6 sider og det avslutter med de undertegnendes erklæring og navn:

Oppropet var rettet mot den politiske radikalisme og var underskrevet av Gisle Johnson som første underskriver og Faste Svendsen som en av 458 fremtredende menn, hvorav alle rikets biskoper og en mengde ansette prester.

Oppropet førte imidlertid ikke fram og i 1884 ble Ministeriet Selmer dømt i Riksrett.

 1885-1891 

I 1885 virket han i Tiller.

I 1886 var deltok han i stiftelsen av Trøndelag Indremisjonskrets på et lekmannsmøte i Trondheim.
Han ledet stiftelsemøtet og ble med i styret.
Han fikk flest stemmer etter biskop Laache og var en de første som arbeidet for kretsen.

Han ble den første formann i Lade indremisjonsforening som ble stiftet 7. juni 1891 med 44 medlemmer.

Han var deputert til den ekstraordinære generalforsamlingen i Drammen 22. til 23. oktober 1891 hvor «Lutherstiftelsen»s påbegynte samling av indremissjsonsforeningene skiftet navn til «Det norske lutherske indremissionsselskap».

I 1892 var han klokker og medlem av Trondhjem kretsbestyrelse i Det Norske Missionsselskab.

Han deltok på det første kretsmøte i for Indremisjonen som ble avholdt i Stjørdalen i juni 1892.

På Indremisjonsselskapets generalforsamling i Fredrikstad i 1896 ble han valgt som suppleant, på dette tidspunkt var han klokker.
Han deltok som taler på den nordiske indremisjonskongress i Kjøbenhavn i 1901.

Svendsen var en av de betydelige, men som Svend Foyn ønsket å knytte fast til sin sosiale misjon. 
Svendsen ble av Foyn kallet til å virke som indremisjonær i 1890-91 over hele Norge og bidro i betydelig grad til krets- og landssammenslutningene i Norge.
Han reiste et helt år for Svend Foyn sin regning.

Han benyttet som fast arbeider/emissær i Kristiania Indremission 1889-1891.

 Klokker 
I 1892 søkte han om og fikk klokkerstillingen i Halden.

I 1901 bodde han i og eide en eiendom Fæstningsgaden i Fredrikshald.

På et stiftslærermøte i Trondhjems stift i 1893 vedtok lærerne en protest mot en uttalelse av emissær Faste Svendsen: «at lærerne la an paa at afkristne skolen, idet de ivrede for afskaffelse af Forklaringen.»
Forklaringen var Pontoppidans forklaring til Luthers katekisme.

 Amerika 
10. juni 1893 reiste han med skipet Kong Ring fra Fredrikshald for å dra til Chicago i USA. Det er ikke kjent når han kom tilbake.

22.02.1905 reiste han med skipet Salmo fra Trondheim for å dra til Chicago i USA for å besøke slekt. 
I 1906-1908 virket han som prest ved Bethlehem norsk evangelisk lutherske kirke i San Francisco i USA.
Han forkynte for sine landsmenn i USA i 6 år og reiste helt til stillehavskysten.

 Senere år 
Han var også emissær for Søndmøre distriktslosje av I.O.G.T. (Nøre Sunnmøre distriktslosje nr. 12)i flere år omkring 1910 - 1912 (nøyaktig periode er ikke oppgitt av kildene).

I 1915 innviet han det første bedehuset i Rennebu indremisjonsforening.

 Fredheim ungdomsskule 
Da Fredheim ungdomsskule skulle starte var det vanskelig å få styrer og 72-årige Svendsen ble kallet, sa ja og gjorde en utmerket jobb.
Svendsen var første styrer på Fredheim ungdomsskule da den startet 12. oktober 1913 med 45 elever.
Skolen ble bare det ene året på Rognan. 
Den fikk ikke statsstøtte på grunn av lokalene og gikk med et underskudd på NOK 2400 det første året.
Husspørsmålet skapte vansker og både styrer og lærere sluttet.
Han var styrer på Fredheim til 1914.

Sammen med seg fikk han lærer Olav Neerland, frøken Albertine larsen som lærerinne i handarbeid og kjøkkenstell og bankdirektør M. Høihilder som timelærer. 
Skolen hadde 45 elever første året som ble innkvartert rundt om på gårdene da skolen ikke hadde internat. 
Skoleåret varte i 6 måneder.
Skolen fikk ikke økonomisk støtte fra verken indremisjonskretsen eller "ungdomsforbundet" og styret måtte låne NOK 3000 og personlig innestå for lånet. 
P. A. Stoltenberg var formann i styret de to første åra. 
Andre året flyttet skolen til Bodin utenfor Bodø fikk gratis lokaler og skoleåret varte i 7 måneder.

 Trondheim 
Faste Svendsen var når han sluttet på Fredheim ungdomsskule over 70 år.
Han hadde levd et svært virksomt liv helt fra tidlige barneår og ville hvile seg.
Han bosatte seg i Trondheim i 1910, der han døde 6. desember 1926.

 Bøker 
Selv om Svendsen i sin samtid var blant de mest kjente Haltdalingene både i Norge og blant utflytterne i Amerika så er han i stor grad glemt fordi han ikke skrev noe selv.

Det skriftlige som er etterlatt er Carl Johan Peter Petersen sine prekener som ble utgitt til inntekt for Indremisjonen i 1893 etter gjennomsyn av Faste Svendsen.

 Kuriosa 
Han kjøpte Hans Nielsen Hauges fødested i Tune sammen med C. F. MIchelsen (stedet ble senere skjøtet over til Indremisjonsselskapet.
Eiendommen «Hauges minde» er registrert i matrikkelen på dem i 1903.

I 1891 eide han eiendommen Marinevold på 3 mark og 72 øre matrikkelskyld i Strinden herred.
I 1891 eide han eiendommen Elsaas øvre på 4 mark og 18 øre matrikkelskyld i Bolsø herred.

Han skal ha bevis englenes eksistens ved hjelp av reguladetri ifølge Paul Gjesdahl.

Stamtavlen hans ble utgitt i Trondheim i 1910-1911. Det er ikke kjent om noen eksemplarer er bevart.

 Referanser 







Kategori:Personer fra Holtålen kommune
Kategori:Norske kristne predikanter