Sudettyskere

Sudettyskere er den etnisk tyske befolkningen som bosatte seg i Sudetenland i løpet av 1100- og 1200-tallet, da dette var en del av Det tysk-romerske rike.

Begrepet sudettyskere ble brukt om tyskere som inntil slutten av andre verdenskrig bodde i Böhmen og Mähren, også langt utenfor det egentlige Sudetenland. 

Mange etnisk tyske bosettere kom til området på invitasjon fra Přemyslidiske dynasti omkring år 1200 og mange sudettyskere kunne spore lokal familiehistorie tilbake til middelalderen. De hadde innvandret til området på slutten av middelalderen, og hadde dannet egne, faste samfunnsstrukturer. Innvandringen av etnisk tyske var en kilde til misnøye blant etniske tsjekkere. De etnisk tyske beholdt blant annet tysk språk, og unngikk å bruke eller lære seg tsjekkisk. Ved folketellingene, også under østerriksk styre, ble etnisitet avgjort ved morsmål eller dagligspråk (tysk: Umgangssprache).

Tysk og tsjekkisk språk har lite til felles og markerte tydelig skillet mellom folkegruppene. Omkring 1900 rammet den økende tsjekkiske nasjonalismen de tysktalende.Veiden, P. (2014). Når grenser forsvinner-Europa i det små. Sosiologi i dag, 44(2):5-26. Blant tsjekkere er det en utbredt oppfatning at Habsburgernes herredømme fra Slaget på Det hvite berg i november 1620 til 1918 ikke var legitimt.Wingfield, N. M. (2000). The Politics of Memory: Constructing National Identity in the Czech Lands, 1945 to 1948. East European Politics and Societies, 14(2), 246-267.

I 1918 var det flere tysktalende enn slovaker i landet, en del av de tysktalende var dessuten jøder. I mellomkrigstiden var det over  jøder i landet. Vel en tredjedel av jødene regnet seg som etnisk tyske, mens nesten halvparten regnet seg som etniske tsjekkere, en liten andel regnet seg som etniske jøder. For eksempel anså Hermann Kafka seg som tsjekker etter å ha vokst opp i en overveiende tsjekkisk landsby, mens hans kone og hennes familie i Praha var tysktalende, og sendte sønnen Franz til tysk skole.Pogány, I. (2010). International human rights law, reparatory justice and the re-ordering of memory in Central and Eastern Europe. Human Rights Law Review, 10(3), 397–428.

Betegnelsen «Sudettyskere» oppsto tidlig på 1900-tallet, og stammer fra fjellkjeden Sudetene (tsjekkisk: Sudety). 

Området var lenge en del av Østerrike, før det ble innlemmet i Tsjekkoslovakia i 1918. Den sudettyske befolkningen på dette tidspunktet utgjorde over tre millioner. I 1918 var det flere tysktalende enn slovaker i landet.Pogány, I. (2010). International human rights law, reparatory justice and the re-ordering of memory in Central and Eastern Europe. Human Rights Law Review, 10(3), 397-428. Ved folketellingen i 1921 talte den tysktalende befolkning 3 123 583 individer, hvilket utgjorde 23,4 % av den totale befolkningen. Omkring 30 % av innbyggerne i Böhmen (tsjekkisk: Čechy) og Mähren (tsjekkisk: Morava) var tysktalende før krigen.Bryant, C. (2002). Either German or Czech: Fixing Nationality in Bohemia and Moravia, 1939-1946. Slavic Review, 61(4), 683-706.

Da Tsjekkoslovakia ble opprettet i 1918 bodde det tre millioner tysktalende og syv millioner tsjekkisktalende i Böhmen og Mähren. De to etniske gruppene levde i stor grad i parallelle og til dels separate samfunn.

 Dannelsen av Tsjekkoslovakia 
Da den tsjekkoslovakiske stat ble proklamert i 1918, skjedde det til motstand fra sudettyskerne. Under Fredskonferansen i Paris (1919) arbeidet Edvard Beneš i kulissene for å få stormaktenes tilslutning til et stort territorium for den nye republikken. Beneš lovte at minoritetene i den multietniske republikken skulle behandles likt. Sudettyskerne ville ha en autonom, tysk region, lagt inn under Østerrike. Saint Germain-traktaten fra 1919 avsluttet denne  diskusjonen, og den Tsjekkoslovakiske stat ble dannet.
Landet var en skjør statsdannelse, særlig på grunn av et stort antall etnisk tyske innbyggere i områdene nær grensen til Tyskland. Denne befolkningen utgjorde en skarp nasjonal motsetning inne i Tsjekkoslovakia, da en stor andel av disse ønsket en tilslutning til Tyskland. Disse ble anført av nazilederen Konrad Henlein, fra 1933 gjennom Sudetendeutsche Heimatfront (SHF), og fra 1935 gjennom Sudetendeutsche Partei (SdP) som 1938 hadde 1,3 millioner tilhengere.

I noen tilfeller ble Tsjekkoslovakias grenser trukket strategisk av seiersmaktene: For eksempel ble byen Gmünd på jernbanelinjen halvveis mellom Praha og Wien, delt i en østerriksk og en tsjekkoslovakisk del, den siste kalt České Velenice. Ved Saint-Germain-traktaten ble grensen satt i elven Lužnice, og jernbanestasjonen ble innlemmet i tsjekkoslovakisk territorium. Det var et hardt slag for Østerrike, selv om grensene ikke ble tatt særlig alvorlig i starten. Det ble inngått ekteskap på tvers av grensen, uten krav til formaliteter i den forbindelse.Veiden, P. (2014). Når grenser forsvinner-Europa i det små. Sosiologi i dag, 44(2):5-26.

Som følge av Sudetenkrisen i 1938 ble området en del av Tyskland, hovedsakelig som Reichsgau Sudetenland, fram til andre verdenskrigs slutt i 1945.

 Fordrivelsen 

I mai 1945 var det 3,3-3,4 millioner tysktalende på Tsjekkoslovakias territorium (noen anslag lyder på 4 millioner). Da Potsdamkonferansen begynte, hadde 700 000 til 800 000 Sudettyskere allerede forlatt, eller blitt fordrevet fra, tsjekkoslovakisk territorium. Det meste av den etnisk tyske befolkningen ble etter krigen fratatt sitt statsborgerskap og utvist og fordrevet fra Tsjekkoslovakia. Deres eiendommer og andre verdier ble overtatt av tsjekkere. Beneš-dekretene omfattet bestemmelser om statsborgerskap og eiendom, mens Potsdamavtalen sanksjonerte utvisningen.Hayden, R. M. (1996). Schindler's fate: Genocide, ethnic cleansing, and population transfers. Slavic Review, 55(4), 727-748. Betegnelsen sudettysker ble forbudt. Fordrivelsene var lenge et tabubelagt tema i Tsjekkoslovakia og det kommunistiske regimet bidro til å legge lokk på saken.Spalová, B. (2017). Remembering the German Past in the Czech Lands: A Key Moment Between Communicative and Cultural Memory. History and Anthropology, 28(1), 84-109. . Etter andre verdenskrig ble grensene fra Saint-Germain gjeninnført.

Etter Østblokkens fall har mange etterkommerne av sudettyskerne fremmet erstatningskrav for tapt land og eiendom. Både de tsjekkiske og de tyske myndigheter har begge beklaget overgrepene som ble begått før, under og etter andre verdenskrig.

 Kjente sudettyskere 

Guido Beck
Gustl Berauer
Alfred Biolek
Ferdinand Blumentritt
Johann Böhm
Rudolf Burkert
Hanns Cibulka
Ludwig Czech
Rudolf Dellinger
Willen Dick
Peter Ducke
Roland Ducke
Heinz Edelmann
Reinhold Elstner
E. S. Engelsberg
Karl Ernstberger
Herbert Feigl
Hanni Fink
Karl Hermann Frank
Anni Frind
Martin Glaessner
Karl Gilg
Peter Glotz
Traudl Grassi
Waltraut Grassi
Peter Grünberg

Erhard Grundmann
Mizzi Günther
Sigfried Held
Erich Heller
Konrad Henlein
Günther Herbig
Herta Huber
Theodor Innitzer
Wenzel Jaksch
Rudolf Jung
Rudolf Kauschka
Egon Klepsch
Kurt Knispel
Friedrich Kraus
Albert Krauss
Hans Krebs
Gustav Karl Laube
Julius Lippert
Karl Löbelt
Robert Martinek
Rudolf Maschke
Robert Mayr-Harting
Gregor Mendel
Evelyn Opela
Ehrenfried Patzel

Josef Pfitzner
Ferdinand Porsche
Gertrude Porsche-Schinkeová
Alfred Posselt
Erwin Posselt
Fritz Posselt
Fritz Preissler
Otfried Preussler
Kurt Raab
Walter Reder
Emma Riedl
Heinz Rutha
Emil Sax
Johann Schicht
Oskar Schindler
Augustin Schramm
Horst Siegl
Norbert Singer
Helga Uhl
Emanuel Wirth
Fritz Wittmann

 Referanser 

 Kilder 
 Studia: moderne kunnskap for alle. S-Å. Bertmark Norge AS, 2002 (3. rev. utg) ISBN 82-7624-068-2
 Sudettyskere i Store norske leksikon

 Eksterne lenker 

 Facing history - The czech Kingdom and the evolution of Czech-German relations in the Czech provinces, 1848-1948

 Den tysk-tsjekkiske erklæringen 1997

 Potsdam-avtalen 1945
 Benes dekretene


Kategori:Etniske grupper i Tsjekkia
Kategori:Tysklands historie
Kategori:Tsjekkias historie
Kategori:Tsjekkoslovakia