Elise Welhaven Gunnerson

Elise Welhaven Gunnerson (født Elise Margrethe Cammermeyer Welhaven, 1850–1937) var en norsk redaktør, mest kjent som forkjemper for kvinnesaken og kvinners stemmerett.

Hennes far var presten Johan Ernst Welhaven (født 1818), sønn av Johan Ernst Welhaven, hennes tante var forfatteren Elisabeth Welhaven og hennes onkel Johan Sebastian Welhaven. Faren var stasjonert i Stavanger i årene 1861–1870, der hun i 1871 mot sin vilje, ble gift med Sven Rudolf Gundersen (1844–1904), hvis far var haugianer. Som prestefrue  var hun bosatt i Minnesota i perioden 1874–1883, Kristiania, Grimstad og Kragerø. I Minnesota antok de etternavnet Gunnerson. Deres 11 barn hadde ulike etternavn etter hvor og når de var født. De fleste som var med tilbake til Norge eller ble født her antok navnet Gunnerson Welhaven.

Etter sin manns død i 1904 engasjerte Gunnerson seg i kvinnesaken for fullt, ble redaktør i «Damenes Blad» og fortsatte sitt virke (fra 1901) som skribent i Urd (ukeblad) for kvinner.  Utover å være med på etableringen av Norske Kvinners Nasjonalråd i 1904, gikk hun inn i ledelsen av Landskvindestemmeretsforeningen som ble startet i 1898. Den ble nedlagt i 1914, etter at retten ble sikret i 1913. Et av hennes viktigste bidrag anses for å være undersøkelsen om hvorvidt norske kvinner støttet unionsoppløsningen i 1905, underskrevet av  kvinner som jo ikke hadde stemmerett på den tiden. Listene ble overlevert Stortinget i august 1905.
En biografi med hennes detaljerte dagboksnotater utkom i 2009.

 Referanser 

Kategori:Norske kvinnesaksforkjempere
Kategori:Stemmerettsforkjempere
Kategori:Norske redaktører
Kategori:Personer fra Tromsø kommune