Paul Bjerkan

Paul Bjerkan (født 19. mars 1874 i Steinkjer, død 29. juli 1968) var en norsk zoolog, kjent for sin forskning på ascidier (sekkdyr) og brislingens bevegelser.

Etter å ha avlagt lærereksamen ved Klæbu seminar 1891–92, var han lærer frem til 1902.  Samtidig studerte han zoologi fra 1899 og fikk cand.real. i 1904, etter et opphold i 1903 ved Havforskningsinstituttet i Bergen, som blant annet innebar en ekspedisjon til Balkhasjsjøen i vestlige Turkistan.  Etter studiet var han 2. konservator ved Tromsø museum 1904–08 og Bergens Museum 1908–12. Han tok del i Michael Sars-ekspedisjonen til Nord-Atlanteren 1910. Bjerkan ble i 1913 assisterende fiskeridirektør til før han ble fiskerikonsulent ved Fiskeridirektoratet i Bergen og fiskefaglig rådgiver til Johan Hjort, og tok del i Hjorts kanadiske fiskeekspedisjon i 1915. Bjerkan ble fiskerikonsulent i 1918 og fikk i 1929 innpass i Østersrådet. I mellomkrigstiden var han ansvarlig for studiet av brislingens bevegelser, mens Einar Lea og Oskar Sund tok henholdsvis silda og torsken.
Fra 1941 var han leder for direktoratets Havforskningsavdelingen inntil han pensjonerte seg i 1947. Fra 1948 til 1950 var han konsulent for ferskvanns-fisket på Vestlandet. Han var også fiskerifaglig konsulent for Selskapet for de norske fiskeriers fremme, samt redaktør for Norsk Fiskeritidende 1917–19 Han var sønn av snekkermester Ole Gunnerius Bjerkan (1840–81) og giftet seg i 1908 med Asta Lundell (1875–1915) fra Kristiania. Senere gift med Hildur Viddal (1884 - 1962)

 Utgivelser 



 Referanser 

Kategori:Norske zoologer
Kategori:Vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Bergen
Kategori:Personer fra Steinkjer kommune