Grumman F4F Wildcat

Grumman F4F Wildcat var et amerikansk hangarskipbasert jagerfly som US Navy satt inn i tjeneste i 1940, samtidig
ble det også tatt i bruk av Royal Navy. Der gikk det under navnet Martlet. Det ble første gang brukt i strid i Europa.

Wildcat var det eneste effektive alternativ som var tilgjengelig for USA, i den tidligste fasen av Stillehavskrigen.
Dette var hovedsakelig på grunn av at det først foretrukne Brewster F2A Buffalo, ikke holdt mål. Wildcat ble satt inn så fort
de ble levert. Det var det viktigste jagerflyet til US Navy, under det første harde året i krigen mot Japan.
Det var med i kamper som slaget i Korallhavet, slaget om Midway og slaget om Guadalcanal.
Det ble hevdet at de ikke kunne måle seg med de japanske Zero. Men med en kombinasjon av solid flykonstruksjon og
dyktige piloter, klarte de seg greit.

I løpet av 1943, ble de etter hvert byttet ut med Grumman F6F Hellcat. Wildcat ble imidlertid beholdt på de minste hangarskipene, til krigens slutt.

 Spesifikasjoner 

 Tekniske data Grumman F4F Wildcat Mannskap 1 Lengde 8,76 m Vingespenn 11,6 m Høyde 2,8 m Vingeareal 24,2 m²  Nettovekt 2 674 kg Lastet vekt 3 170 kg Motor 1 × Pratt & Whitney R-1830-86 double-row stjernemotor  Ytelser Motorytelse 1 200 hk Topphastighet 515 km/t Topp vertikalhastighet 11,17 m/s Rekkevidde 1 337 km Bestykning Intern 6× 12,7 mm Browning maskingevær Våpenlast 

Varianter
FM Wildcat
Da Grumman Aircraft begynte produksjonen av F6F Hellcat måtte produksjonen av eldre modeller flyttes. Dermed fikk
General Motors Eastern Aircraft Division lisens til å lage Wildcat. Disse fikk betegnelsen FM-1.
Den eneste forskjellen fra tidligere, var å gå fra 6 maskingevær til 4. Samtidig ble kapasiteten på ammunisjon økt med 20%.

Samtidig ble det arbeidet med en forbedret modell, FM-2 . Denne hadde større motor og noen utbedringer på skroget, slik at vekten ble redusert.
Dette ble gjort for at flyet skulle kunne operere fra små hangarskip. De skulle ha beste ytelse fra og med take-off.

 Spesifikasjoner 

 Tekniske data FM-2 Wildcat Mannskap 1 Lengde 8,81 m Vingespenn 11,58 m Høyde 3,02 m Vingeareal 24,15 m²  Nettovekt 2 471 kg Lastet vekt 3 752 kg Motor 1× Wright R-1820-56 Cyclone 9 radial Ytelser Motorytelse 1 350 hk Topphastighet 534 km/t Topp høyde 10 575 m Rekkevidde 1 448 km Bestykning Intern 4× 12,7 mm maskingevær Våpenlast 2 110 kg bomber eller 6 raketter

F4F-3S Wildcatfish
Denne modellen ble utviklet for å kunne lande ved stillehavsøyer, før det ble opprettet flystriper. Det var i utgangspunktet en F4F-3, som ble konvertert.
Inspirasjonen kom fra Mitsubishi A6M2-N, en modifisering av Zero.

Første flygningen var 28. februar 1943. Vekten og luftmotsanden av flotørene reduserte maksimal hastighet til 390 km / t. Etterhvert som nok flybaser var tilgjengelige, var det unødvendig å gå videre med ytterligere modifiseringer, og prosjektet ble kansellert.

Operatører

 Belgiske luftforsvar: Minst 10 var bestilt, men ikke levert. Disse ble overlevert  Royal Navy etter Belgias kapitulasjon.

 Aeronavale: 81 fly var bestilt, men ikke levert. Disse ble overlevert  Royal Navy etter Frankrikes kapitulasjon

 Royal Canadian Navy: 14 Martlet ble brukt av mannskaper som var tilsluttet HMS «Puncher», for å få erfaring i operasjoner fra hangarskip. 

 Royal Navy Fleet Air Arm

 United States Navy
 United States Marine Corps

Kilder
Hickman, Kennedy. "World War II: Grumman F4F Wildcat." 
Booklet edited by Laura Guzzo. Warbirds of the pacific
U.S. Navy Naval Aviation News December 1970 
Engelsk Wikipedia

 Eksterne lenker 
 Grumman F4F Wildcat: U.S. Navy Fighter in World War II

Kategori:Jagerfly
Kategori:Fly fra andre verdenskrig
Kategori:Enmotors propelldrevne luftfartøy
Kategori:Grumman-luftfartøy