Sabazios

Sabazios (gresk: Σαβάζιος) er en himmel- og fadergud til frygerne og trakerne, framstilt som en rytter. I indoeuropeiske språk, som frygisk, er -zios-elementet i navnet hans avledet fra dyeus, felles forgjenger til latinske deus, «gud», og greske Zevs. Grekerne tolket den frygiske SabaziosUlike stavemåter, som Sawadios i inskripsjoner, kan vise seg å være diagnostisk i etableringen av en opprinnelse, i henhold til Ken Dowden i gjennomgangen av  E.N. Lane: Corpus Cultis Jovis Sabazii 1989 for The Classical Review, 1991:125. med både Zevs og Dionysos,Se Interpretatio graeca. er billedmessige representasjoner av ham, selv i romersk tid, alltid sittende på hesteryggen som en nomadisk ryttergud som svingte sin karakteristiske maktstav.

 Trakiske og frygiske Sabazios 
Det synes sannsynlig at utvandrende frygere brakte med seg Sabazios da de innvandret og bosatte seg i Anatolia tidlig på 1000-tallet f.Kr. og at gudens opprinnelse må ha oppstått i områdene Makedonia og Trakia. Det nylig oppdagede antikke helligdommen Perperikon i østlige Trakia er antatt å ha vært helliget Sabazios. Makedonerne var også kjente som ryttere, hesteoppdrett og hestedyrkere opp til tiden til Filip II av Makedonia, hvis egentlige fornavn Filippos i seg selv har betydningen «han som er glad i hester», fra filos, «elsket» + hippos, «hest».Online Etymology Dictionary: «Philip»

En mulig tidlig konflikt mellom Sabazios og hans tilhengere med den stedegne modergudinnen i Frygia, Kybele, er kanskje reflektert i Homers korte referanse til de ungdommelige bedriftene til Priam av Troja som støttet frygerne i deres krig mot amasonene. Et aspekt av et kompromiss i den religiøse avtalen, tilsvarende til andre slike mytiske tilpasninger og utjevninger over hele det egeeriske kulturen, kan bli lest i den senere frygiske kong Gordias' adopsjon av Midas «med Kybele» og hennes beskyttelse.Senere greske mytografer reduserte Kybeles rolle til «hustru» i denne konteksten; opprinnelig ville Gordas ha styrt i gudinnes navn som hennes synlige representant.

Et vesen ved den stedegne religionen var måneoksen, eller en hellig okse, assosiert med Kybele. Sabazios' forhold til gudinnen kan bli avlest i motivet til en romersk marmorrelieff, som i dag er ved det amerikanske  Museum of Fine Arts i Boston, hvor gudens hest plasserer sin hov på oksens hode.Zeus Sabazios at the Museum of Fine Arts Boston Det ikoniske bildet avlest i den romerske konteksten er antagelig en referanse til en langt eldre myte fra Anatolia. 

 Gud på hesteryggen 
Under den romerske keiser Gordian III ble guden som rytter avbildet på mynter i Tlos i Lykia i Anatolia, og ved Istros, en tidligere gresk by ved utløpet av Donau ved Svarthavskysten. Det er antatt at den unge keiserens bestefar kom fra en familie i Anatolia grunnet hans uvanlige familienavn Gordianus.Sabazios på mynter, illustrert i M. Halkam-samlingen Det ikoniske bilet av guden eller helten på hesteryggen i kamp med en ktonisk slange, som hans hest tramper på, opptrer også på keltiske votivsøyler, og da kristendommen ble innført, var disse enkle å omforme til å handle om sankt Georg og dragen.

Sabazios i Athen 
De ekstatiske østlige ritualene som ble praktisert av hovedsakelig kvinner i Athen, ble blandet sammen av retoriske grunner av Demosthenes for å underminere sin meningsmotstander, politikeren Aischines, da han beskyldte dennes mor for å delta i kultiske sammenhenger:

Transformasjon til Sabazius
Omformingen av Sabazios til den romerske verden synes å ha skjedd i stor grad via byen Pergamum i Mysia.Lane 1989. Den naturlige synkretiske tilnærmingen av gresk religion har sløret særtrekkene. Senere greske skribenter som Strabon på 100-tallet e.Kr., knyttet Sabazios med Zagreus (en uklar gresk guddom som ofte ble identifisert med Dionysos) blant frygiske prester og deltagere av ritualene til Rhea og Dionysos.Strabon; Geografi, 10.3.15. Strabons samtidige på Sicilia, Diodorus Siculus, sammensmeltet Sabazios med den hemmelige "andre" Dionysos, sønn av Zeus og Persefone,Diodorus Siculus, 4.4.1. en forbindelse som ikke er frambrakt av bevarte inskripsjoner, hvilket er utelukkende henvist til Zeus Sabazios.E. N. Lane har benyttet mye energi på å avvise denne utstrakte sammensmelting: Lane: «Towards a definition of the iconography of Sabazios», Numen  27 (1980:9-33), og Corpus Cultis Jovis Sabazii: i: Études Préliminaires aux Religions Orientales dans l'Empire Romain: Conclusions 100.3  (Leiden, etc: Brill) 1989. Den kristne Klemens av Alexandria hadde blitt informert at de hemmelige mysteriene til Sabazius som ble praktisert av romerne involverte en slange, et ktonisk vesen som ikke var tilknyttet rytterguden fra Frygia: «'Gud i skjødet' er et mottegn til mysteriene til Sabazius' innvidde.» Klemens rapporterte: «Dette er en slange, gått gjennom skjødet til de innvidde».Klemens av Alexandria: Protrepticus, 1, 2, 16.

Langt senere kunne den bysantinske greske encyklopediske Suda (900-tallet) likefremt slå fast:

På romerske steder, skjønt en inskripsjon bygget inn i veggen til klosterkirken San Venanzio i Ceperana antyder en renessansehumanist,Antonio Ivani, skrifter til hans medhumanist Antonio Medusei, 15. juli 1473; notert i Weiss, Roberto (1969): The Renaissance Discovery of Classical Antiquity, s. 116. hadde blitt bygget på grunnmuren til et tempel for Jupiter Sabazius, i henhold til moderne forskere har ikke et tempel helt og holdent blitt viet Sabazius, rytterguden i åpen luft, noen gang blitt lokalisert,Lane, E.N. (1989): «Corpus Cultis Jovis Sabazii» i: Études Préliminaires aux Religions Orientales dans l'Empire Romain 100.3 Conclusions (Leiden, etc: Brill), s. 48. små votivhender, vanligvis gjort i kobber eller bronse, er ofte blitt assosiert med kulten til Sabazios. Mange av disse hendene har små perforeringer ved sokkelen som antyder at de kan ha vært festet til trestolper og løftet fram i prosesjoner. Symbolismen til disse objektene er ikke helt forstått.Vermaseren, M.J. (1983): «Corpus Cultis Jovis Sabazii» i: Études Préliminaires aux Religions Orientales dans l'Empire Romain 100.1 (Leiden, etc: Brill) har samlet de hender som er kjente.

 Jødisk digresjon 
De første jødene som bosatte seg i Roma ble utvist i 139 f.Kr. sammen med astrologer fra Kaldea av Cornelius Hispalus,Ando, Clifford (2009): The Matter of the Gods: Religion and the Roman Empire, University of California Press, s. 70Lane, Eugene N. (1979): «Sabazius and the Jews in Valerius Maximus: A Re-Examination» (via Jstore), The Journal of Roman Studies Vol. 69, ss. 35-38 begrunnet av en lov som forbød propaganda som «korrumperte» kulten til «Jupiter Sabazius», i henhold til sammendraget av en tapt bok av Valerius Maximus:

Ved dette er det antatt at romerne identifiserte den jødiske Jahve Saboas («av vertsfolket») som Jove Sabazius.

Denne feilaktige forbindelsen mellom Sabazios og Sabaos har ofte blitt gjentatt. Tilsvarende har Plutark opprettholdt at jødene dyrket Dionysos, og at dagen for sabbaten var en festival for Sabazius.Plutark: Symposiacs, iv, 6. Plutark har også diskutert identifiseringen av den jødiske gud med den «egyptiske» (egentlig arkaiske greske) guden Tyfon, en identifisering han senere avviste, skjønt identifiseringen mellom Tyfon-Set og Jahve er ikke i seg selv kontroversiell da den er godt bevitnet i den hebraiske praksis fra 300-tallet f.Kr. og ut på 100-tallet e.Kr. De som dyrket den sene greske monoteistiske Hypsistos, aksepterte å dyrke den jødiske gud under dette navnet.

 Referanser 

Kategori:Himmel- og værguder
Kategori:Mytologi
Kategori:Hester