Samisk språkhistorie

Samisk språkhistorie, historien til samisk, går tilbake til det finsksamiske urspråket, i lag med de østersjøfinske språka.

 Det finsksamiske urspråket 

Det finsksamiske urspråket ble snakket i den vestlige delen av det uralske språkområdet før uralerne kom i kontakt med baltiske og germanske jordbrukere.

 Lydendringar 

 Det rekonstruerte lydsystemet 
Det er mulig å rekonstruere dette vokalsystemet for ur-finsk-samisk (her og i resten av artikkelen blir de rekonstruerte formene presentert med det finsk-ugriske lydalfabetet, IFA i parenteser):

      Korte vokaler  Lange vokaler Høy  i       ʉ       u      iː      uː    Mid  e               o      eː      oː    Lav  æ               a (ɑ)  

Vokalsystemet i finsk har endret seg relativt lite, sammenlignet med utgangspunktet:

      Vokaler  Diftongerte lange vok. Høy  i       ü (y)  u  ie       yö (yø̯)  uo Mid  e       ö (ø)  o  Lav  ä (æ)   a (ɑ) 

Nordsamisk, på sin side, har fått et femvokalsystem (et seksvokalsystem, med fremre /á/ i noen dialekter), og flere diftonger:

      Vokaler  Diftongerte lange vok. Høy  i       u      ie       uo Mid  e       o      ea       oa  Lav  a 

For det finsk-samiske urspråket kan vi rekonstruere dette konsonantsystemet:

 Lab  Alv  Pal  Retr  Vel  p  t  	 	  k	       tʃ	 c 		    s  ʃ	 ʂ 		    δ (ð)  δ´ (ðʲ) 		 v           j	 m  n  nʲ	 	  ŋ	    l  lʲ  	 		    r        		

Moderne samisk har et konsonantsystem som skiller seg lite fra utgangspunktet:

 Lab  Alv  Pal  Retr  Vel  Far  p  t  	 	  k	    c   	 č (ʈʂ)     s   	 š (ʂ)   h	    ϑ/δ (θ/ð)   	 		 v           j	 m  n  ń (nʲ)	  ŋ	    l  l´ (lʲ) 		    r        		

Moderne finsk, på sin side, har gått gjennom flere endringer, og har mistet både palatale og retroflekse konsonanter:

 Lab  Alv  Pal  Retr  Vel  Far  p  t/d  	 	  k	    s   	   	   h	 v           j	 m  n   	 	  ŋ	    l    	 		    r        		

 Endringer i vokalsystemet 

 Ur-samisk-finske høye korte vokaler 

Ur-finsk-samisk kort /u/ har blitt til /o/ i samisk:

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  betydning purra borrat *pure-   ete, bite tuli dolla *tule-   eld ulko- olgo- *ulko-   ute- purje borjjas *purješ  segl putki boska *puč̣ke  røyr puhua bossut *pušo-   snakke tuntea dovdat *tumte-  kjenne kutea gođđat *kuδe    gyte lukea lohkat *luke-   lese, rekne usko osku *usko-   tru kusi gožža *kunśe  piss

I eldre finske lånord i samisk ser vi samme vokalendringa: 
kumma < gopmi «under, spøkjelse», kuitenkin < goitge «likevel», kuva < govva «bilete», mutka < mohkki «sving», murhe < moraš «sorg». I yngre lån er det ikkje ei slik vokalendring, her tilsvarer finsk /u/ samisk /u/: kunnia > gudni «ære», kuru > gurra «søle», muistaa > muitit «hugse», mutta > muhto «men», runko > ruŋku «stamme», surkea > surgat «ynkeleg», uhata > uhkidit «truge». 

Ur-finsk-samisk kort /i/ har blitt til /a/ i samisk:

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  betydning nimi namma *nime	   namn silmä čalbmi *śilmɑ̈	   auge ilma albmi *ilmɑ	   luft, himmel pilvi balva *pilve	   sky pistää bastit *pis-tɑ̈-   stikke kire- garas *kiri-	   stram, hard ikä jahki *ikɑ̈	   alder, år kiro garru *kirɑ	   hard liki lahka *liki	   nær miniä mannji *mińɑ̈	   svigerdotter rinta raddi *rintɑ	   bryst viti vahca *viče	   

I gamle lånord frå finsk til samisk har vi den samme lydovergangen: hinta > haddi «pris», silta > šaldi «bru», viha > vašši «hat».

I nyare lånord tilsvarer finsk /i/ samisk /i/: pila > billi «spøk», pistää > bistit «stikke», tila > dilli «tilstand», kirja > girji «bok», kirkko > girku «kyrkje», hirmu > hirbma «ofseleg», ilma > ilbmi «luft», ihme > imaš «under, rar», itää > ihtit «spire», niska > niski «nakke», risti > rista «kross», sitkeä > siŧkat «seig».

Ur-finsk-samisk kort /y/ har blitt urunda og gått gjennom samme utvikling som /i/:

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  betydning kynsi gazza *künče	  negl, klo yskä aski *üskɑ	  hoste, bryst ydin ađa *üδem	  kjerne pyrkiä bargat  streve etter syksy čakča *śükśi  haust syli salla *süli 	  fang

I gamle lånord har vi samme lydovergang syntyä > šaddat «bli». Samisk har ikke /y/, så i nyere finske lånord blir finsk /y/ til samisk /i/: 

pysyä >	bissut «forbli», kypsyä > giksat «bli mogen», hylätä >	hilgut «forkaste», ymmärtää > ipmirdit "forstå.

Samanfatningsvis kan vi si at de høye vokalene har blitt lave vokaler, høy bakre rundet /u/ har blitt midtre rundet /o/, mens høy fremre urunda /i, (y)/ har blitt lav urunda /a/.

 Ur-samisk-finn midtre korte vokaler 

Utviklingen av midtre ur-samisk-finske vokaler skiller seg fra den for de høye vokalene ved at den er avhengig av vokalkvaliteten i andre stavelsen.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding mennä mannat *mene-    gå lehti lasta *lešte    blad veri varra *vere     blod pelätä ballat *pele-    frykte pestä bassat *pese     vaske tehdä dahkat *teke-    gjere vene fanas *veneš    båt keski gaska *keske    midt elää eallit		 *elɑ̈-    leve mela mealli *melɑ     åre, finne keino geaidnu *kejno    veg, måte petäjä beahci *pečɑ̈    furu kesä geassi *kesɑ̈    sommar kertaa geardi *kertɑ    gong neljä njeallje *ńeljɑ̈  fire

Ur-finsk-samisk *e blir til a i ord som hadde fremre vokal *e i andre stavelsen, men til een i ord som hadde bakre vokal *a, *ᴖ i andre stavelsen.

I eldre lånord blir *e til ea, uavhengig av vokalen i andre stavinga: terve > dearvvas «sunn», meri > mearra «hav», kerjetä > geargat «rekke, nå», henki > heagga «ande», heittää > heaitit «kaste, slutte», leski > leaska «enkje», neuvo > neavvu «råd», selkä > sealgi «rygg».

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding koski guoika *kośke	  stryk lohi luossa *loše	  laks onki vuogga *oŋke	  fiskekrok soida čuodjat  *śoje-  ringe solmu čuolbma *śolme	  knute tohtia duostat *tošte-	  våge tosi duohta *tote	  sann koskea guoskat *koske	  røre sormi suorbma *sorme	  finger kota goahti *kota	  telt, hytte oksa oaksi *oksa	  grein torua doarrut *toro-	  slåss kotka goaskin *kočka	  ørn loma loapmi *loma	  opnimg noita noaidi *nojta	  heks, trollmann oiva oaivi *ojva	  hovud olka oalgi *olka	  skulder torjua doarjut *torjo-	  hindre

Ur-finsk-samisk *o blir til uo i ord som hadde fremre vokal *e i andre stavelsen, men til oa i ord som hadde bakre vokal *a, *ᴖ i andre stavelsen.

I eldre lånord blir *o til oa, uavhengig av vokalen i andre stavinga: pohja > boaššu «botn», toimi > doaibma «handling», hoppu > hoahppu «travelheit», loppu > loahppu «slutt», oppia > oappat «lære», osa > oassi «del», sopia > soahppat «høve».

 Ur-samisk-finn korte lave vokakar 

Utviklingen av ur-finsk-samisk *ä er også avhengig av vokalen i neste stavelse.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding käsi giehta *käte		  hand käki giehka *käke		  gauk jää jiekŋa *jɑ̈ŋe		  is pälvi bievla *pɑ̈lve		  barmark kärsiä gierdat *kɑ̈rte-  å li väki viehka *wɑ̈ke		  folk; ganske mykje äimä áibmi	 *ɑ̈jmɑ̈		  nål järvi jávri *jɑ̈rvɑ̈	  innsjø väylä fávli *vɑ̈vlɑ̈	  (skips)lei lämsä lávži *lɑ̈mśɑ̈	  lasso häme sápmi *šɑ̈mɑ̈		  Tavastland, Sameland sappi sáhppi *sɑ̈ppɑ̈	  galle päivi beaivi *pɑ̈jvɑ̈	  dag, sol nälkä nealgi	 *nɑ̈lkɑ̈	  svolt

Der vokalen i andre stavinga var *e ble *ä til ie, mens *ä foran *ä i andre stavinga vart til á. Noen enkeltord (som beaivi, nealgi) fikk rotvokal ea trass i at vokalen i andre stavinga var *ä.

Ur-finsk-samisk *a skiller seg fra *ä ved at den alltid blir til uo, uavhengig av vokalen i andre stavelse.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding kala guolli *kɑlɑ		  fisk pato buođđu *paδo		  dam palaa buollit *pɑlɑ		  bit para- buorre *pɑrɑ-		  god seisoa čuožžut *śɑnśɑ-	  stå sata čuohti *śɑtɑ		  hundre tanner duottar *tɑnter		  fjell, vidde kantaa guoddit *kɑntɑ-		  bere kaimaa guoibmi *kɑjmɑ		  namnebror, kamerat jalka juolgi *jɑlka		  fot marja muorji *mɑrjɑ		  ber rauta ruovdi *rɑvtɑ		  jarn heinä suoidni *šɑjnɑ		  høy halla suoldni *šɑlnɑ		  frost, tåke ajaa vuodjit *ɑjɑ-		  køyre valka- vuolgit *vɑlkɑ-		  dra

 Ur-finsk-samiske lange høye vokaler 

Ur-finsk-samisk lang *i og *u blir kort i og u i samisk.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding viisi vihtta	 *vīte	        fem piiri birra	 *pīre	        ring, om kiinteä gitta	 		        fast (szén) čitna	 śīne	        kol kuulla gullat	 *kūle-	        høyre juoda juhkat	 *jūke-	        drikke muu+mpi nubbi	 *mūmpa	        annan kuunnella guldalit  *kūle-  høyre på kuusi guhtta	 *kūte	        seks soutaa suhkat	 *sūke	        ro

 Ur-finsk-samiske lange midtre vokaler 

Ur-finsk-samiske midtre vokaler diftongeres  i både samisk og finsk, *ē til ie, og *ō til uo. Merk at f.eks. estisk ikke har gått gjennom den samme overgangen, her varmer det keel, leem, meel, noor, soon.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding kieli giella *kēle	     språk liemi liepma *lēme	     (kjøtt)kraft mieli miella *mēle	     sinn nɛŕ (mdv)	nierra *nēre   kinn niellä njiellat 	*nēle-  svelgje tuomi duopma	 *tōme	     hegg suoltaa čuoldit *ćōlta-    skilje suomu čuopma *sōmu	     fiskeskinn nuori nuorra *nōre	     ung nuoli njuolla *nōle	     pil suoni suotna *sōne	     (blod)åre vuolla	 vuollat	 *vōle-	     høvle

 Ur-finsk-samiske vokaler i andre stavelse 

I andre stavelsen hadde den ur-finsk-samiske grunnspråket fire vokaler, e, o, ä, a.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tydingpilvi balva *pilve			 tuntea dovdat *tumte-			 käsi giehta *kēte			 pato buođđu		 *pɑδo			 toruma doarrun *toro+mɑ		 ulompi olgut *olgᴖ̄mbᴖ̄		 setäni čeahcán śeč̣ɑ̈me		 kantanut guoddán	 	kɑntɑ+me	 päivänne beaivvádat pɑ̈jvɑ̇̃nde̮k̀e̮ parannus buorádus	 pōrɑ̇̄mdus		 

 Endringer i konsonantsystemet 

Den ur-finsk-samiske konsonantsystemet er repetert nedenfor.

 Lab  Alv  Pal  Retr  Vel  p  t  	 	  k	       ć	 č 		    s  ś	 š 		    δ  δ´ 	 		 v           j	 m  n  ń	 	  ŋ	    l  l´ 	 		    r        		

 Ordinitiale konsonanter 

Initialt i ordet er de fleste konsonantene de samme i moderne samisk (uaspirert /p, t, k/ skrives  b, d, g i nord-, lule og sørsamisk):

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  tyding pilvi balva *pilve   sky tuntea dovdat *tumte-  kjenne käsi giehta *kēte   hand mieli miella *mēle	     sinn nuori nuorra *nōre	     ung niellä njiellat *ńēle-  svelgje liemi liebma *lēme  (kjøtt)kraft rinta raddi re̮ntē  bryst viisi vihtta *vīte	        fem juoda juhkat *jūke-	        drikke

To grupper av konsonanter har hatt en helt annen utvikling, både i samisk og finsk, nemlig sibilantane og affrikatane.

 finsk  nordsamisk  urfinsksamisk  betydning heinä suoidni šɑjnɑ  høy (tørt gress) syli salla süle  fang silmä čálbmi śilmɑ  øye solmu čuolbma  knute sontu cuožža

Utviklingen fra ur-finsk-samisk til moderne finsk og samisk kan bli satt  opp på denne måten:

mini|venstre|Utvikling av sibilantar og affrikater fra ur-finsk-samisk til samisk (venstre) og finsk (høyere)

Sibilantar og affrikater blir dermed viktige kriteriene for å avgjøre om ord er lånord eller ikke, og om de i-er tilfeller er gamle eller unge. Hvis et ord på h i finsk har h i samisk også, vet vi at det er lånt inn i samisk, jf. fi. ´´hinta´´ sm. ´´háddi´´"pris.

 Utvikling av konsonantene i mellomposisjon 

Mellom vokaler har konsonantsystemet gått gjennom store endringer i både finsk og samisk, på grunn av utviklingen av stadievekslingssystemet.

 Kronologisk sammenfatning 

Kvalitative endringer

1. V[høy, fremre] > V[midtre, fremre, urunda]
 *i, *ü > *ḙ
 *nime > *nḙmḙ, *püšɑ̈ > *pesɑ
2. V[midtre] > V[lå] / _ C V[lå]
 *e > *ɛ, *o > *ᴖ
 *pesɑ > *pɛsɑ̇, *kotɑ > kᴖtɑ
3. *e > *e̮ / _ C e̮
 *være > *ve̮re̮, 
4. V[åpen] > V[midtre] / _ C V[midtre]
 *ɑ̈ > *e, *kɑ̈te > *kete̮, *a > *o, *lɑkte > *lokte̮
5. *ɑ̈ > *ɑ̇, *ɑ > *o / _ C[åpen]
 *ɑ̈jmɑ̈ > *ɑ̇jmɑ̇, *kɑlɑ > *kolɑ

 Ytre samisk språkhistorie 

Samisk ble skriftfesta i 1619, som det fjerde av de uralske språkene, etter ungarsk, kommet, finsk og estisk. De første tekstene var religiøse tekster på pitesamisk.

Utviklingen av skriftspråk for de samiske språkene har vært separat i de fire ulike landene, først etter andre verdenskrigene fikk vi ortografier over riksgrensene, først nordsamisk (Norge-Sverige) i 1948, deretter sørsamisk og lulesamisk, og til slutt nordsamisk for Norge, Sverige og Finland i 1979.

 Kilder 
 Korhonen, Mikko 1988: The history of the Lapp language. Sinor, Denis: The Uralic languages. Description, history and foreign influences. Leiden: E.J. Brill. s. 264-278.
 Korhonen, Mikko: Johdanto lapin kielen historiaan. Helsinki: SKS.
 Sammallahti, Pekka 1989: A Linguist Looks at Saami Prehistory. Acta Borealia, vol 6, (s. 3-11).
 Sammallahti, Pekka 1998: The Saami languages. An introduction. Karasjok: Davvi girji

Eksterne lenker
 Álgu – samisk etymologisk ordbase

Kategori:Samiske språk
*
Kategori:Norsk språkhistorie
Kategori:Finsk språkhistorie