Paul Owren

Paul Arnor Owren (født 27. august 1905 på Fåberg, 4. september 1990 i Oslo) var en prisbelønt norsk lege, kjent for å ha oppdaget Faktor V, et protein som er viktig for koagulering.

Etter examen artium 1924 ved Lillehammer videregående skole og cand.med. 1931, var han praktiserende lege på Lillehammer og drev fra 1936 til 1939 med revefarming, før han gikk til Rikshospitalet, fra 1949 som overlege. Her oppdaget han i sine studier av «Mary» en Faktor V (et protein), som var viktig for normal koagulering, de fire første (I-IV) oppdaget på tidlig 1900-tall av Paul Morawitz. Det tidlige arbeidet her ble dr.med. i 1947 på avhandlingen The coagulation of blood. Investigations on a new clotting factor. Owrens sykdom er en sjelden bløder-sykdom som skyldes mangel på faktor V.

Owren ble professor i 1949 og utviklet en kontrollmetode («trombotest») for å anslå sjansene for hjerteinfarkt, som vakte internasjonal begeistring. Den ble kommersialisert gjennom Nycomed. Den såkalte «TT-metoden» var i bruk i mange tiår. Han fikk en større forskergruppe («stall Oowren») stod bak Rikshospitalens nye tromboseinstitutt fra 1956 som var det første i sitt slag i verden. Han ledet det til 1963. I en årrekke avholdt man de årlige Owrenforelesningen samme sted.

Han var kongefamiliens lege fra 1949 og fulgte Kong Olav på hans reiser frem til 1983. Før hans død i 1991, døde Owren i 1990, og det ble i 1992 satt opp et innkjøpsfond på 1 million kroner for Lillehammer bys malerisamling.

 Utmerkelser 
 Det Norske Videnskaps-Akademi innvalgt 1943
 Anders Jahres medisinske pris 1969 «for hans banebrytende forskning over koagulasjonsmekanismen»
 St. Olavs Orden 1969

 Referanser 

Kategori:Norske leger
Kategori:Norske forskere
Kategori:Norske medisinprofessorer
Kategori:Professorer ved Universitetet i Oslo
Kategori:Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Kategori:Kommandører med stjerne av St. Olavs Orden
Kategori:Personer fra Lillehammer kommune