Harald Dal

Harald Dal (født 26. juni 1902 i Trondheim, død 4. juni 1972 på Nesodden) var en norsk kunstmaler. Etter en lengre utdannelse både i Norge og utlandet, debuterte han som maler på en utstilling i Kunstnerforbundet i Oslo i 1927.

Harald Dal virket vesentlig som landskapsmaler og portrettmaler. Han mottok en rekke stipender og priser, og foretok en rekke utenlandsreiser for å utvikle seg som kunstner. Han arbeidet langsomt og metodisk, og har derfor etterlatt seg en begrenset kunstnerisk produksjon. Han hadde et nært vennskap og samarbeid med Ingeborg Refling Hagen og hennes krets, og var en av kunstnerne som stod for utsmykningen av Stein skole i Nes på Hadeland, som nå er museum. Blant annet har han malt en scene fra de gamle norrøne sagaene i gangen på skolen.

Maleriet «De eligerede menn» regnes som Dals hovedverk. Bildet ble malt i perioden 1949-57 for opphenging i Oslo rådhus, og forestiller de tolv mennene som utgjorde det halvt folkevalgte organet i Christianias i tiden før formannskapslovene i 1837. Kunstnerens siste store oppgave ble utført for Det kongelige slott i Oslo i årene 1955-1960, og forestiller Kong Haakon den VIIs edsavleggelse. Dals maleri av Johan Falkberget fra 1954 ble i 1979 brukt som grunnlag for et frimerke i anledning Falkbergets 100-årsjubileum.

Forfatteren og kunsthistorikeren Øistein Parmann utga i 1975 en bok om Harald Dal i bokserien Kunst og Kultur.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Om Harald Dal i Norsk biografisk leksikon (NBL

Kategori:Norske malere
Kategori:Personer fra Trondheim kommune