Vardåsen (Asker)

Vardåsen er en ås og et utmarksområde i Asker kommune, om lag 2,5 kilometer sørvest for Asker sentrum. Berggrunnen på stedet er drammensgranitt, en lokal variant av den magmatiske dypbergarten granitt. Åsens høyeste punkt ligger på 349 meter over havet, slik at åsen er om lag like høy som Skaugumsåsen som ligger mot nord på den andre siden av kommunesenteret. Disse to åsene dominerer landskapet i Askerbygda. Sør for toppen ligger et platå på om lag 300 moh, med den lille myrsjøen Vardetjern.

 Kulturhistorie 
Toppen på Vardåsen var utstyrt med en vete, også kalt vedvarde eller ildvarde, som ga åsen navn. Veten på åsen var del av et varslingssystem som gikk opp langs Viken, og som har røtter tilbake til jernalderen. Dette varslingssystemet skulle advare folk mot angrep. Fra midten av 900-tallet skulle det også mobilisere leidangen, og fra 1600-tallet det norske forsvaret. Skogen på Vardåsen brant i 1730 og igjen i 1779. Etter den siste av disse brannene ble veten flyttet til Skaugumsåsen, som hadde bedre tilgang til ved til veten. Den siste store skogbrannen på åsen startet lørdag 25. juli 1859. 

Ifølge lokalhistorikeren Hans Chr. Mamen har noen vært av den oppfatning at det er rester etter bygdeborger på Vardåsen. Mamen skriver at disse borgene imidlertid var mer tilfluktssteder enn festninger. Folk tok med barn og buskap og søkte opp i høyden hvor det var vanskelig for ukjente å finne frem. 

Vardåsmarka har fra gammelt av vært delt mellom de omkringliggende gårdene. Gårdene Drengsrud, Borgen, Blakstad, Vinnulstad, Hauger, Solberg og Dikemark har alle gamle teiger i åsen. Disse teigene har blitt brukt til hogst, sanking, jakt og beite. Før brannene på 1700-tallet kan det også ha vært seterdrift på Vardåsen. I hvert fall både Drengsrud, Borgen, Blakstad, Hauger og Dikemark har fra siste halvdel av 1700-tallet hatt husmannsplasser i eller i kanten av Vardåsmarka, som har utnyttet naturressursene i dette utmarksområdet. 

Vardåsen er delt i to av Raatadalen, som skjærer inn i Vardåsen fra sør ved for Hauger gård. I denne dalen gikk fra gammelt av allfarveien fra gårdene i Askerbørskogen til Dikemark og Asker. I tillegg til å være kirkevei til Asker kirke, skal veien ha vært del av en gammel pilegrimsled. Den delen av åsen som ligger vest for Raatadalen heter Slottsberget, og ble fra gammelt av ikke regnet til Vardåsen. 

I nyere tid har det blitt skilt ut tomter til fire hytter på åsen, hvorav tre står i dag. Wentzel-hytta fra 1896 er den eldste og mest kjente av disse. I 1940 kjøpte Asker kommune en del av platået på toppen av åsen fra Hauger gård, til friluftsområde til allmenn benyttelse. Platået ble flittig benyttet som utfartssted, og ble i forbindelse med påskeutfarten visstnok kalt «fattigmanns-Geilo».

 Vardåsmarka i dag 

 Referanser 
Vardåsen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

 Litteratur 
 Tor Chr. Bakken (red.): Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon, Kunnskapsforlaget 2008, ISBN 978-82-573-1534-4
 Hans Chr. Mamen: Askers historie, Asker skolestyre 1965
 Karl Nilsen og Arvid Fossum: Vandringer i Askerbøringens utmark, Asker og Bærum historielag 1980, ISBN 82-7165-018-1, s.167-173
 Liv Marthinsen og Harald Winge: Asker og Bærum til 1840, Universitetsforlaget 1983, ISBN 82-00-06344-5

 Eksterne lenker 
 Fagartikkel om granitt, herunder Drammensgranitt, fra Norges geologiske undersøkelse 
 Artikkel fra Asker bibliotek, med gjengivelse av udatert fortelling om friluftslivet i Vardåsen fra Budstikke av Alf "Bassen" Andersen
 Lov om naturområder i Oslo og nærliggende kommuner (Markaloven)
 Artikkel i Store norske leksikon
 Rapport fra Naturvernforbundet om fuglearter i Vardåsen fra 1999 
 Biofokusrapport 2009-23 : Naturverdier ved Dikemark og Vardåsen i Asker kommune

Turer i Vardåsen med utgangspunkt i Gullhella stasjon på Spikkestadbanen
 Presentasjonsside for fotturen «Rundtur Gullhella stasjon» på UT.no
 Presentasjonsside for fotturen «Vardåsen i Asker» på UT.no
 Presentasjonsside for skituren «I Vardåsens skoger» på UT.no

Kategori:Åser i Asker
Kategori:Marka