Penclawdd

Penclawdd (walisisk: Pen-clawdd) er en landsby nord på Gowerhalvøya i Swansea i Wales. Historisk sett var den en del av Glamorgan. Landsbyen er mest kjent for sin lokale industri av hjerteskjell, som går mange år tilbake til romertiden. Den ligger innenfor valgkretsen Penclawdd. Det er en av de større landsbyene på Gowerhalvøya. En del av landsbyen ligger høyt, med panoramautsikt over munningen til elven Loughor og det omkringliggende landskapet i Gower, mens hoveddelen av landsbyen strekker seg langs kanten av elvemunningen. Siden Penclawdd ligger så nær en elvemunning, er det et blomstrende dyreliv. Det er rikt på fugleliv og hester som streifer rundt i elvemunningen. Det bebygde området hadde en befolkning på 1935 i 2011,Custom report - Nomis - Official Labour Market Statistics mens valgkretsen Penclawdd hadde 3635 innbyggere samme år. Ward population 2011 For 2021 var befolkningen 3554 innbyggere.«Pen-clawdd Ward in Wales», City Population

 Historie 
 Havn 
Fram til slutten av 1800-tallet var Penclawdd en blomstrende havn. Penclawdd-kanalen var koblet til Burry-elven ved Aberkeddy.«Llanlluan - Llanrhwydrus», A Topographical Dictionary of Wales, S Lewis, London 1849; s. 75-85. Via British History Online. Landsbyen var kjent for kullgruvedrift og sine omfattende blikk-, kobber- og messingverk, drevet av Cheadle Copper Company. 

Det var en tid da Penclawdd hadde en smie, tjue kjøpmenn, tre slaktere, tre manufakturforretninger, fire fish and chips-butikker, elleve puber, en kino, tre fortatt virksomme kapeller og en kirke og en travel jernbanestasjon. Den opprinnelige jernbaneplattformen står fortsatt i dag. I tillegg ble et Hermon-kapell, bygget i 1807 og nå forlatt, brukt til å hjelpe skip med å navigere i elvemunningen.

Rundt 1800 ble John Vivian fra Truro i Cornwall administrerende partner i kobberverket i Penclawdd og Loughor, som den gang var eid av Cheadle Brasswire Company i Staffordshire. Vivian-familien drev etter hvert store kobbergruve-, kobbersmelte- og handelsvirksomheter i og rundt Swansea (Vivian & Sons), og gjennom hele 1800-tallet gjorde de mye for å utvikle Swansea til en by.«John Vivian», Grace's Guide To British Industrial History

 Hjerteskjell 
Penclawdd er kjent for sin hjerteskjellindustri, som har vært en del av det lokale livet siden minst romertiden.«The Cockle Women of Penclawdd», Swansea Scoop

Hjerteskjell, en art musling, samles inn fra de store sandflatene i elvemunningen til elven Burry, og hjerteskjellene som høstes der selges over hele verden. I generasjoner, fram til 1970-tallet, samlet walisiske kvinner kledd i tradisjonell rød og svart flanell, som et tradisjonell kvinnelig yrke, hjerteskjell fra mudderbankene i Penclawdd ved hjelp av en håndrake og sikte/såld (grove sikter) ved hjelp av eselvogner. Bryan, Nicola (26. mars 2023: «Wales One World Film Festival: Cockle women remembered», BBC News«Remembering the Cockle Women», Nation.Cymru 26. juli 2025

Hjerteskjellene ble bearbeidet i små, familieeide fabrikker. Selv om disse fabrikkene i Penclawdd har siden blitt revet, finnes det gjenværende enheter i landsbyen Crofty, spesielt på New Road. I dag gjøres høstingen hovedsakelig av menn, ofte med traktorer eller Land Rovere, og bearbeides i to store, moderne fabrikker i Crofty. Hill, Jonathon (3. februar 2024): The family business exporting millions of exclusive «Welsh delicacies to Spain», WalesOnline

 Testing av miltbrann under andre verdenskrig 
 Miltbrann-bombe 

Rundt klokken 17.00 onsdag 28. oktober 1942 krysset et et britisk bombefly av typen Bristol Blenheim elvemunningen til Burry i en høyde av 1500 meter. Over saltmyrene i nordlige Gower slapp flyet en enkelt bombe. De lokale innbyggerne visste det ikke, men de hadde nettopp blitt en del av hærens biologiske eksperimenter i krigføring. Frykt for at Nazi-Tyskland kunne angripe Storbritannia med biologiske og kjemiske våpen var årsaken til denne hemmelig testen. Harries, Robert (10. januar 2023): «The day an anthrax bomb was dropped on Wales and nobody knew about it», WalesOnline

Bombeaksjonen var ikke utenom det vanlige. Et artilleriskytefelt var blitt satt opp i området ved krigens begynnelse, og en rekke våpen ble testet der, herunder sennepsgass. Målet for denne bomben var nok en gang sauer. 1,2 kilo flytende miltbrannsporer detonerte på sandgrunnen i elvemunningen til Burry, i vinden fra to fortøyde rekker med seksti dyr.

To av sauene døde av miltbrannforgiftning. Andre ble syke, men kom seg. Alle de overlevende sauene ble slaktet etter syv dager, og kroppene deres ble begravet ved kanten av myrlandet i elvemunningen. Forskerne mente at tidevann, både flor og fjære, hadde desinfisert landet, og at det ikke var nødvendig med noen advarsler. Resten av hærens miltbranneksperimenter ble flyttet tilbake til øya Gruinard Island i Skottland. Folket i Penclawdd fikk ikke vite hva som hadde skjedd i deres egen bakgård. Davies, David (19. januar 2015): «The Burry Inlet Anthrax Bomb Test 1942», Llanelli Community Heritage

 Ettervirkningene av bomben 
Det var ikke før i 1982 at Keith H. Hopkins, sekretær for det lokale Arbeiderpartiet, gikk til media for å ta opp lokale rykter om bombingen. Hopkins hadde tre krav.

 Jordprøver fra jordområder utenfor tidevannet rundt elvemunningen
 Bevis på eventuelle miltbrannrelaterte infeksjoner hos dyr og mennesker i området
 En offentlig undersøkelse

I januar 1987 bekreftet det britiske parlamentet endelig det innbyggerne i Penclawdd allerede visste. Elvemunningen deres ble brukt til miltbranntesting under krigen. Registrene hadde vært betegnet som topphemmelige fram til 1975. I 1987, med den offentlige bekreftelsen på at bombingen hadde skjedd, ble registreringene nedgradert til begrenset status. De ble ikke offentliggjort før i 1999.

Parlamentsmedlem Archie Hamilton uttalte 29. januar 1987 at «Bortsett fra arbeidet som ble utført på den daværende eksperimentelle stasjonen for kjemisk forsvar, Porton Down, ble en enhet som inneholdt miltbrann testet på stranden ved Penclawdd, Sør-Wales, i 1942. Undersøkelser etter denne forsøket avdekket ingen tegn til gjenværende forurensning.»«Anthrax Volume 109: debated on Thursday 29 January 1987», Hansard, UK Parlament

På tidspunktet for eksperimentene trodde forskerne at tidevannet hadde «effektivt dekontaminert» hele området. Lokalbefolkningen var ikke overbevist. Massedød av hjerteskjell i elvemunningen i 2009 satte igjen fyr på debatten om hvorvidt området var forurenset med miltbrann. Llanelli-parlamentsmedlem Nia Griffith krevde igjen svar fra Forsvarsdepartementet, som gjentok de samme forsikringene. «Det var ingen gjenværende forurensning av området ettersom det ble skylt av den innkommende tidevannet.»«’Anthrax bomb’ answers demanded», BBC News 30. oktober 2009

 Lokale delikatesser 
Hjerteskjell fra Penclawdd forbindes ofte med Swansea Market, og en rekke boder på markedet selger fortsatt produktet. I dag kan produktet kjøpes i butikker og supermarkeder over hele Wales, men de fleste eksporteres til det kontinentale Europa.

Andre lokale delikatesser er blant annet laverbread (fjærehinne (Porphyra umbilicalis), en rødalge som vaskes og kokes; den spises dyppet i havregryn og stekt i baconfett) og salt marsh lamb («saltmyrlam»). Alle disse og flere eksempler på walisisk mat selges på det prisbelønte lokale grønnsaksmarkedet i Penclawdd.

 Referanser 

 Litteratur 
 Cooper, R. N. (1986): A Dark And Pagan Place, .rown & Sons Ltd, ISBN 978-0905928531.
 Cooper, R. N. (1998): Higher And Lower, Waterstones, ISBN 0953452301.
 Roberts, Ann (2001): Estuary People: Penclawdd 1900-1970, ISBN 0954083601.
 Roberts, Ann (2005): Service with a Smile: Jobs of Bygone Days, ISBN 978-0954083618.

 Eksterne lenker 

«Welcome to Penclawdd», Enjoy Gower
«Bilder av Penclawdd og området rundt», Geograph

Kategori:Landsbyer i Swansea