Tysklands valg

Valg i Tyskland til parlamentariske forsamlinger skjer på hovedsakelig tre nivåer. Forbundsdagen er valgt direkte av den stemmeberettigete del av befolkningen i hele Tyskland. Hver enkelt delstat har også et folkevalgt parlament. Endelig avholdes lokalvalg for kretser og kommuner. 

 Grunnprinsipper 
Valgene i Tyskland, fra kommunevalg til valg til Europaparlamentet, er forankret i fem grunnprinsipper fastlagt i Grundgesetz. Grunnprinsippene går ut på at valgene er alminnelige, direkte, frie, like og hemmelige. 

 At valgene er alminnelige betyr at alle statsborgere over en bestemt alder har stemmerett og kan velges, uavhengig av deres sosiale status og inntekt.
 Valgene er direkte i den forstand at det ikke eksisterer noe valgmannsystem, som for eksempel i USA.
 Med frie valg menes at borgerne kan treffe sine beslutninger uten påtrykk utenfra, de kan også bestemme seg for ikke å velge. Det finnes ingen valgplikt.
 Valgene er like i den forstand at alle stemmer er like. Ingen stemme ved valget teller mer enn andre.
 At valgene er hemmelige, bekrefter de øvrige prinsippene. Ingen har lov til å påvirke velgeren når hen står i valgavlukket.

 Valg til Forbundsdagen 

Forbundsdagsvalg er det direkte valg av medlemmer til den tyske Forbundsdagen. Valget holdes hvert fjerde år, hvor unntaket fra denne tidsrammen vil være dersom Forbundsdagen ikke klarer å velge forbundskansler, og forbundspresidenten som følge av dette må oppløse Forbundsdagen.Tysklands grunnlov art. 63 Forbundspresidenten kan også oppløse Forbundsdagen dersom kansleren taper et mistillitsvotum.Tysklands grunnlov art. 68 Et valg kan også bli utsatt dersom landet befinner seg i, eller går mot, en væpnet konflikt.Tysklands grunnlov art. 115h Fremskutte valg til Forbundsdagen etter avholdte mistillitsavstemninger, fant sted i 1972, 1983 og 2005. 

Valget til Forbundsdagen bygger på prinsippet om forholdstallsvalg av personer, med de modifikasjoner som følger av en partisperregrense på fem prosent og en ordning med overskuddsmandater. Datoen for et forbundsdagsvalg blir avgjort av Forbundspresidenten i samarbeid med Forbundsregjeringen og delstatene. Valget avholdes forøvrig i samsvar med de føderale lover for valget.

Forbundsdagen virker i lovgivningsspørsmål sammen med Forbundsrådet som er valgt av delstatsregjeringene. 

 Kanslerkandidater 
Fra og med Forbundsdagsvalget i 1961 er det blitt sedvane at Unionen (CDU/CSU) og SPD stiller med hver sin kandidat til vervet som tysk forbundskansler. Den uoffisielle kampanjeorganisasjonen til «utfordreren» blir etablert før valgkampen. Det regjerende partiets kanslerkandidat er vanligvis den sittende kansleren. 

Det er vanlig at kanslerkandidaten utformer et omfattende program, vanligvis i en bok. Videre blir det etablert et «skyggekabinett» eller ekspertteam. Kanslerkandidaten gjør også omfattende utenlandsreiser i USA, Frankrike, Storbritannia, Israel, Russland og i det land som har formannskapet i EU. Reisen til USA med de såkalte Presidential minutes får særlig oppmerksomhet i den tyske offentlighet. Presidential minutes er den tiden som den amerikanske presidenten bruker for å ta i mot kanslerkandidaten. Tiden besøket tar blir gjerne også tolket som uttrykk for hvor sannsynlig den amerikanske presidenten anser at kanslerkandidaten vil bli utnevnt når valget er over.

Noen fast prosedyre for nomineringen av kanslerkandidatene finnes ikke.

 Nominasjonsprosessen i CDU og CSU skjer i utgangspunktet i hvert av de to søsterpartiene. I 1979 ble det som følge av dette avholdt en egen avstemning i unionens fraksjon i Forbundsdagen mellom Ernst Albrecht fra Niedersachsen og Franz Josef Strauss fra Bayern. Strauss ble valgt til kandidat men SPD vant det senere valget til Forbundsdagen og Helmut Schmidt gjenvalgt som kansler.
 De mindre partiene i Forbundsdagen har med unntak for 2002 ikke stilt egen kanslerkandidat, men i stedet en «toppkandidat». I 1996 ble det i Bündnis 90/Die Grünen diskutert om den uavhengige vitenskapsmannen Jens Reich skulle være kanslerkandidat. I de aller minste partiene er det imidlertid meget utbredt å stille egne kanslerkandidater.
+ Oversikt over kanslerkandidatene  CDU/CSU SPD 1949 Konrad Adenauer  Kurt Schumacher 1953 Konrad Adenauer  Erich Ollenhauer 1957 Konrad Adenauer  Erich Ollehnauer1961  Konrad Adenauer  Willy Brandt1965  Ludwig Erhardt   Willy Brandt1969  Kurt Georg Kiesinger   Willy Brandt1972  Rainer Barzel   Willy Brandt1976  Helmut Kohl   Helmut Schmidt1980  Franz Josef Strauss   Helmut Schmidt1983  Helmut Kohl   Hans-Jochen Vogel1987  Helmut Kohl   Johannes Rau1990  Helmut Kohl   Oskar Lafontaine1994  Helmut Kohl   Rudolf Scharping1998  Helmut Kohl  Gerhard Schröder2002  Edmund Stoiber  Gerhard Schröder2005  Angela Merkel   Gerhard Schröder2009  Angela Merkel   Frank Walter Steinmeier2013  Angela Merkel   Peer Steinbrück2017Angela MerkelMartin Schulz

 Valgordningen 
Det er medlemmene av Forbundsdagen som blir valgt, ikke forbundskansleren eller forbundsregjeringen. 

Forbundsdagen skal ha minst 598 representanter. Den ene halvparten av disse velges direkte fra de 299 valgkretsene og den andre halvparten fra delstatslistene. Ved valg til Forbundsdagen får velgerne derfor to stemmer. Den ene (førstestemmen) brukes til å velge en representant fra valgkretsen. Den andre (andrestemmen) brukes til å velge parti. Det er andrestemmen som skal avgjøre partienes styrkeforhold blant utsendingene til Forbundsdagen fra den enkelte delstat.

Det finnes dermed to muligheter til å bli valgt som medlem av Forbundsdagen. Den ene er å bli valgt direkte i en av de 299 valgkretsene som er enkeltpersonkretser. Hver tysker over 18 år kan stille til valg som medlem av Forbundsdagen. Vanligvis er kandidatene medlemmer av et parti, men også partiløse kan bli valgt. Den som får flest stemmer i en valgkrets blir medlem av Forbundsdagen. Det gjelder i enkelpersonkretsene ingen sperregrense.

Den andre mulighet til å bli valgt til Forbundsdagen er gjennom partienes delstatslister. Det gjelder i disse valgkretsene som hovedregel en sperregrense for partiene på 5 % av de avgitte stemmene ved valget i hele landet. Partier som passerer sperregrensen får et antall medlemmer i Forbundsdagen som står i forhold til partiets andel av de avgitte stemmer. 

Dersom et parti har vunnet flere enkeltpersonkretser enn partiets andel av de totalt avgitte stemmene skulle tilsi, beholder partiet likevel de overskytende direkte valgte kandidatene. Disse mandatene kalles overskuddsmandater. 

Ordningen med overskuddsmandater innebærer at Forbundsdagen kan få flere medlemmer enn minimum på 598. Dersom et partis overskuddsmandater blir så stort at partiets gruppe i Forbundsdagen blir større enn gruppen til det partiet som vant partivalget (andrestemmen), blir dette utliknet med utjevningsmandater.Spiegel Online 24.10.12: Gesetzentwurf: Fraktionen einigen sich auf neues Wahlrecht besøkt 20. januar 2012Forbundsdagens internettside besøkt 23. januar 2013

Ved valget i 2017 ble Forbundsdagen sammensatt av 709 medlemmer. Valgordningen innebærer at Forbundsdagen kan bli sammensatt av mer enn 800 medlemmer.Bundestag sagt Ja zum neuen Wahlrecht tagesschau.de, besøkt 23. februar 2013

Den danske nasjonale minoritet i Schleswig-Holstein er med valgforbundet SSW unntatt fra sperregrensen.Bundeswahlgesetz Art. 6

 Historisk oversikt over mandatfordelingen i Forbundsdagen 
+ Mandatfordelingen i Forbundsdagen (ved begynnelsen av hver valgperiode) Forbundsdag Valgperiode Mandater CDU/CSU SPD FDP Grüne1 PDS/Die Linke2 DPAfD Andre 1. Forbundsdag  1949–1953 402  139  131  52  –  –  17  633 2. Forbundsdag  1953–1957 487  243  151  48  –  –  15 304 3. Forbundsdag  1957–1961 497  270  169  41  –  –  17   – 4. Forbundsdag  1961–1965 499  242  190  67  –  –  –   – 5. Forbundsdag  1965–1969 496  245  202  49  –  –  –   – 6. Forbundsdag  1969–1972 496  242  224  30  –  –  –   – 7. Forbundsdag  1972–1976 496  225  230  41  –  –  –   – 8. Forbundsdag  1976–1980 496  243  214  39  –  –  –   – 9. Forbundsdag  1980–1983 497  226  218  53  –  –  –   – 10. Forbundsdag  1983–1987 498  244  193  34  27  –  –   – 11. Forbundsdag  1987–1990 497  223  186  46  42  –  –   – 12. Forbundsdag  1990–1994 662  319  239  79  8  17  –   – 13. Forbundsdag  1994–1998 672  294  252  47  49  30  –   – 14. Forbundsdag  1998–2002 669  245  298  43  47  36  –   – 15. Forbundsdag  2002–2005 603  248  251  47  55  2  –   – 16. Forbundsdag  2005–2009 614  226  222  61  51  54  –   – 17. Forbundsdag  2009–2013 622  239  146  93  68  76  –   – 18. Forbundsdag  2013–2017 631  311  193  -  63  64  –   –19. Forbundsdag 2017–2021709246153806769–94–
1 1983 til og med 1990 Die Grünen, 1990 til 1994 Bündnis 90, fra 1994 Bündnis 90/Die Grünen
2 1990 til 2007 Partei des Demokratischen Sozialismus (PDS) henholdsvis Linkspartei.PDS, fra 2007 Die Linke
3 BP 17, KPD 15, WAV 12, Zentrum 10, DKP-DRP 5, SSW 1, Uavhengige 3
4 GB-BHE 27, Zentrum 3

 Delstatsvalg 
Tyskland har 16 delstater. Hver av delstatene har en folkevalgt forsamling, med et fellesnavn kalt Landesparlament. Valgene skjer uavhengig av valget til Forbundsdagen og avholdes også innbyrdes uavhengig. I de fleste delstater velges både kandidater direkte til parlamentet og gjennom partilister. 

* Se hovedartikkel om Landesparlament

 Lokalvalg 
Lokalvalg i Tyskland avholdes i kretser og kommuner. I enkelte delstater har borgerne alminnelig stemmerett fra fylte 16 år.

* Se hovedartikkel om lokalvalg

 Se også 
 Tysklands politiske system

 Referanser 

Kategori:Tysk politikk