Dai Jin

Dai Jin (kinesisk: 戴進, Wade-Giles: Tai Chin, pinyin: Dài Jìn; født 1388 i Hangzhou i provinsen Zhejiang i Kina, død 1462 samme sted) var en kinesisk maler under Ming-dynastiet. 

Dai begynte å male allerede som unggutt, men ble opprinnelig snekker. Senere virket han ved keiser Xuanzongs hoff, der han imidlertid ble offer for intriger og måtte trekke seg tilbake etter noen få år og vende tilbake til hjembyen nær Hangzhou. Der begynte han å virke soom maler. Økonomisk kastet det ikke særlig av seg, slik at han levde og døde i dyp fattigdom.

Dai Jin anses som grunnlegger av zhe-skolen (en retning innen malerkunsten oppkalt etter hans hjemprovins, Zhejiang). Denne skoleretningen knyttet ann til akademimaleriet under Song-dynastiet. Blant forbildene var særlig Ma Yuan og Xia Kuai. 

Dais landskapsbilder utmerker seg ved lyrisk-atmosfærisk gjengivelse av øyeblikksskiemninger. Karakteristisk er også den kontrastrike og tydelig grafiske ansats av teksturtegninger, som for eksempler av klippe-, tre- og løvpartier.

Blant Dai Jins mest betydelige verker er  Sen hjemkomst fra en vårlig utflukt, Eneboeren hviler ved en bekk, Båt vender hjem i regnvær og Søken etter paradis. Han foretrakk gjerne fiskebåter og elver som motiver.

Referanser

 Litteratur 
 James Cahill: Die Chinesische Malerei. Genève 1960, ASIN B0000BL9NB.

 Eksterne lenker 


Kategori:Kinesiske malere
Kategori:Malere under Ming-dynastiet
Kategori:Personer fra Hangzhou