Triosonater for orgel (Bach)

Triosonater for orgel er seks orgelverk hvor begge manualene og pedalen hver er rent enstemmig og uavhengig av hverandre, altså triosonater. Bach brukte ingen fellestittel for de seks, men de enkelte sonatene bærer påskriften Sonata à 2 Clav. e Pedal di J. S. Bach.Wolfgang Schmieder: Thematisch-systematisches Verzeichnis der Werke Johann Sebastian Bachs, Wiesbaden 1969.

 Opprinnelse 
Triosonatene ble til i perioden 1727 til 1732; ifølge Bach-biografen Johann Nikolaus Forkel skrev Bach dem som undervisningsmateriale til sin eldste sønn Wilhelm Friedemann Bach. Da en av satsene i den fjerde sonaten også finnes som en uavhengig trio, antas det at flere verk kan være omarbeidelser av kammermusikalske verk. Siden ingen av de andre satsene har kjente kilder som kan vurderes, kan denne tesen verken bekreftes eller tilbakevises.

 Stil 
Ingen av satsene har en tydelig danseorientert karakter og er kontrapunktisk bygd opp med hyppige fuger, så selv om alle sonatene består av tre satser følger alle seks sonata da chiesa-tradisjonen. Ikke bare dette trekket, men også mange stilistiske detaljer, viser tydelig innflytelse fra den italienske konsertformen, eksempelvis den utpregede ritornellen i Sonate nr 6; et verk som er likt i stil og struktur er Gambensonate i g-moll (BWV 1029).

 De enkelte sonatene 
 Sonate 1 i Ess-dur, BWV 525 
 Satser
 ¢ Ess-dur
 Adagio 12/8 c-moll
 Allegro 3/4 Ess-dur

Nyere forskning mener å kunne påvise at det ligger en original trio i F-dur til grunn, sannsynligvis for blokkfløyte, obo og continuoKlaus Hofmann: Ein verschollenes Kammermusikwerk Johann Sebastian Bachs, i: Bach-Jahrbuch 2000.

 Sonate 2 i c-moll, BWV 526 
 Satser
 Vivace ¢ c-moll
 Largo 3/4 Ess-dur
 Allegro ¢ c-moll

Wolfgang Amadeus Mozart barbeidet den andre og tredje satsen til en stryketrio.

 Sonate i 3 d-moll, BWV 527 
 Satser
 Andante 2/4 d-moll
 Adagio e dolce 6/8 F-dur
 Vivace 3/8 d-moll

Bach brukte senere den langsomme satsen som midtsats i Konsert for tre cembali i a-moll (BWV 1044) og føyde til en fjerde stemme. Uavhengig av det bearbeidet  Wolfgang Amadeus Mozart senere den samme satsen til stryketrio

 Sonate 4 i e-moll, BWV 528 
 Satser
 Adagio c – Vivace 3/4 e-moll
 Andante c h-moll
 Un poco Allegro 3/8 e-moll
Den første satsen med den langsomme innledningen og fugen brukte Bach i kirkekantaten Die Himmel erzählen die Ehre Gottes (BWV 76) – som en trio for Oboe d'amore, viola da gamba og continuo. Man går i dag overveiende ut fra at hele verket har opphav i en instrumentasonate med denne besetningen – i så fall ville dette være en av de få rekonstruerbare kammermusikkverk fra Bachs tid i Weimar.Peter Dirksen, Ein verschollenes Weimarer Kammermusikwerk Johann Sebastian Bachs? Zur Vorgeschichte der Sonate e-Moll für Orgel (BWV 528), Bach-Jahrbuch 2003.

 Sonate 5 C-dur, BWV 529 
 Satser
 Allegro 3/4 C-dur
 Largo 6/8 a-moll
 Allegro 2/4 C-dur

 Sonate 6 G-dur, BWV 530 
 Satser
 Vivace 2/4 G-dur
 Lento 6/8 e-moll
 Allegro ¢ G-dur

 Referanser 
Wolff: «Music Director at the University»

 Litteratur 

 Eksterne lenker 


Kategori:Komposisjoner av Johann Sebastian Bach
Kategori:Orgelmusikk