Operaball

Operaball er en balltradisjon som eksisterer i Wien, Budapest, Praha, Oslo, med flere i karnevalstradisjonen, ofte med maskerade. Lignende balltilstelninger kalles også maskeball eller Wienerball etter Wienerkongressen i 1814.  Et høydepunkt regnes i Biedermeier-perioden mellom 1814 og 1848. Pariserballene med mer inspirerte mange norske studenter på 1850-tallet til maskeradeball i Gamle Logen i Christiania, og Kunstnerforeningen laget sine karnevalsball ifra 1863.  

Operaballet i Wien er det mest kjente av wienerballene. 

Historiske forløpere til dagens maskeball
Ved de gamle grekernes festivaler til ære for Dionysus ble det festet i store masker. Dagens karnevaltradisjon har en mulig sammenheng med romerske saturnalia og bacchanaler. Ved den romerske festen Navigium Isidis, ble seilesesongen åpnet ved en maskeparade bak en "Carrus Navalis" (skipsvogn), som kan sammenlignes med karnevalsopptogene - og kan være et alternativt opphav til ordet karneval.

Maskeradeballene knyttes tradisjonelt til karnevalet i Venezia. Den eldste skriftlige kilde på karnevalet i Venezia er fra 1082, under dogen Vitale Falier som omtaler il carnevale venezia. Venezia hadde årlige feiringer av Vitale Michiel IIs seier over Ulrich II fra Tavern, patriark av Aquileia, i 1162. Ulrich ble tatt til fange, men senere satt fri mot en årlig ofring av 12 brød, 12 griser og 1 okse. Det ble en årlig tradisjon å slakte 12 griser og en oksen på Markus-plassen siste dagen før fasten som kan være en forløper til senere karnevalsfeiring. 

Eldste referanse til maskerade i Venezia er en lov fra mai 1268 angående maskerte menn som hadde kastet duft-egg (eggeskall fylt med rosevann) i Venezia. 
Maskeball ble store offentlige fester i renessansen i Italia (italiensk: maschera) på 1500-tallet med utviklede danser, spesielt populære i Venezia.

Fakkelballet: Ved et kostymeball (morisco) 28. januar 1393 kom kong Karl VI i Paris med fire hoffmenn utkledd som ville skogsmenn (temaet var Bal des sauvages). Kostymene kom for nære faklene, og danserne tok fyr – senere omtalt som «Bal des Ardents». Kongens bror fikk alvorlige brannskader og fem hoffmenn døde. Hendelsen kan ha inspirert novellen «Hop Frog» av Edgar Allan Poe.

Hoffmaskerade (Masque) var omfattende tilstelninger med dans, kostymer og masker på hoffene i Europa i det 15. og 16. århundre og en direkte forløper til barokkopera.

1600- og 1700-tallet
Frem til puritanere stengte teatrene i England i 1642 var masque regnet som den høyeste kunstformen. Handlingen var ofte klassisk eller allegoriske tema, og etterpå ble tilskuerne invitert til å danse. Masque er idag kanskje det minst kjente av tidens kunstformer, da lite dokumentasjon har blitt overlevert, det er få tekster og musikken var ikke nedtegnet. Masque foranlediget fremveksten av engelsk opera. Se også ridotto
1607 karnevalsunderholdningen Il Stiava av Francesca Caccini førte til at hun ble ansatt hos Medici-familien
1615 Il ballo delle zigane av Francesca Caccini ble fremført på Pitti palasset
Mellom 1660 og 1780 var det populært med maskeball med tyrkiske kostymer i Paris – Mascarade Turque eller Turqueries.
15. januar 1661 holdt overinspektør Fouquet et kjent kostymeball i sitt hotel Emery i Paris
i 1662 ble det holdt en Carrousel de Louvre foran Tuileriene, med Ludvig XIV kledd som romersk keiser med en solfigur i hånden
I maskeradetradisjonen danset Ludvig XIV i ballett på Versailles til musikk av Jean-Baptiste Lully.
Etterfølgeren til solkongen, Ludvig XV (1715–1737) av Frankrike, arrangerte helnatts maskeradeball i Paris
London:fra 1710 laget John James Heidegger maskeradeball ved Haymarket Theatre
 18. mars 1711 ble den franske kommandanten Francisco Duclerc myrdet av en maskeradegruppe i Qitanda gaten i Rio de Janeiro
 Operaballet i Paris ble til ved en kongelig resolusjon den 31. desember 1715
Tiggeroperaen av John Bay fra 1728 beskriver dans i "fransk stil", som er en henvisning til en cotillon der "lavklasseborgere" imiterer moten til den velstående overklassenPenguin Classics, John Gay, The Beggar's Opera, Ed. Loughrey & Treadwell 1986, p 74.
1. august 1740 ble det holdt en Masque om Alfred den store i Cliveden, England. Til denne anledningen ble sangen Rule, Britannia! urfremført.
1741-45 Christoph Gluck fremførte operaen Artesanse ved åpningen av karnevalet i Milano, og skrev en ny opera til hvert karneval de neste fire årene.
i februar 1748 holdt studentene ved det franske akademi i Roma et karnevalsopptog på mardi gras: «Caravane du Sultan à la Mecque», med ball på den franske ambassaden på kvelden.
1750 skrev Gluck operaen Ezio til karnevalet i Prag

 i 1766 brakte franske dansemestre cotillon til London (etter 7-års krigen)
På 1770-tallet gikk Londonere på Teresa Cornelys maskerader i Carlisle House ved Soho Square, og senere på Pantheon.
«Masquerade dances» var populære i kolonitidens Amerika på 1700-tallet
Marie Antoinette elsket musikk og gikk incognito da hun tok på seg maske ved maskeradeball i Paris
I 1773 gjorde keiser Frans Josef II Wiener Hofburg tilgjengelig for borgerball
Sverige fikk ikke Operahus før 1782, før det holdt de til i Bollhuset
Redoutensaal i Wiener Hofsburg ble bygget i 1705 som Operahus og har huset mange maskeradeball «Redoutes».
På karnevalet 3. mars 1783, fremførte Mozart „Masquerade“ – et pantomimestykke med selvkomponert musikk – i pausen i Redoutensaal i Hofburg i Wien
16. mars 1793 ble kong Gustav III skutt og drept på Operaball i Stockholm, hendelsen inspirerte Giuseppe Verdis Opera Et Maskeball og Eugene Scribes opera Gustav III.
Venezia ble del av Østerrike da Napoleon skrev Campo Formio avtalen 17. oktober 1797, og etter østerrikerne inntok byen 18. januar 1798 stanset karnevalsfeiringen i Venezia. Det ble arrangert noen private fester, men tradisjonen med karneval i Venezia ble først gjenopptatt i 1979
Etter den franske revolusjon ble det flere offentlige ball. I 1790 var det rundt 400 ball i Paris

1800-tallet 
Den store balltradisjonen i Wien blomstret fra slutten av 1700-tallet, og et høydepunkt var Wienerkongressen 1814–1815. Det var dengang store beslutninger ble tatt på ballsaler, ikke møtesaler. Det var flere danser enn politiske møter, «kongressen satt ikke, den danset» og diplomaten Prince de Linge sa: «Le congres danse, mais il ne marche pas.» 
 Johann Strauss d.e. (1804–49) og Josef Lenner (1801–1843) regnes som viktige grunnleggere av wienertradisjonen.
 Ferdinand Denis skrev en opera basert på Entrudo (portugisisk for karneval) i 1816 
 Operaballene i Paris ble holdt i Operaen i rue de Richelieu 1794-1820
 Operaen i Paris, rue de Richelieu, ble revet etter Karl Ferdinand, hertug av Berry (nevøen til Louis XVI) ble myrdet på vei ut av Operaen søndag 13. februar 1820, og resten av karnevalet mandag og tirsdag 14 og 15. februar ble avlyst.
 Operaballet i Paris holdt til i Opéra le Peletier 1821-1874 og i Opéra Garnier 1875-1903. Det har ikke vært holdt operaball i Paris siden rundt 1920, da gulvet som ble lagt i salen var utslitt
 Ved Paris-karnivalet i 1829 innførte Duchess de Berri (1798–1870) dansen galopp til ballsalene i Paris
 Les trois Bals hadde premiere på karnevalet i Paris 6. februar 1839. Stykket, en komedie i tre akter av Jean-François-Alfred Bayard, er av interesse fordi det dokumenterer karnevalet i Paris på den tiden.
 i 1840 holdt den italienske ambassadefruen et karnevalsball på Hotell Italia i Rio de Janeiro. De spilte vals, habanera, kvadrilje og schottische
 i 1846 arrangerte skuespillerinnen Clara Delmastro et karnevalsball i São Januário teatret i Rio med masker og kostymer, som regnes som Brasils første private karnevalsball
 revolusjonsåret 1848 førte til en nedgang i wienerballene, 
 Napoleon III møtte sin Eugenie på et ball i 1852, og bryllupet ble kunngjort på ballet i Tuileires 12. januar 1853. Paret brukte en formue på ballselskap
 i 1854 ble  a german cotillion (kotiljong) gjeninnført av Mr  William Colford Schermerhorn i New York som et kostymeball med tema Louis XV.Lloyd R. Morris, Incredible New York: Life and Low Life of Last Hundred Years 1979:17-19.
 Da operahuset i Wien åpnet i 1854, erklærte keiser Franz Josef at Operahuset skulle benyttes til Opera, ballett og – å feire Operaball
 i 1862 mottok Theater an der Wien en kongelig tillatelse til å arrangere ball igjen, mens i 1877 ga keiseren tillatelse til å arrangere soirée i operahuset i Wien.
 i 1872 arrangerte Karl Schwender et ball i Wien for tiggerantrekk og filler, som kalles Lumpenball.
 i 1873 skrev Johan Svendsen Norsk Kunstnerkarneval til et ball i Gamle Logen i regi av kunstnerforeningen. På ballet året etter ble Svendsens Festpolonaise urfremført.
 Fin-de-siècle: i andre halvdel av 1800-tallet utviklet valsen seg under «valsekongen» Johann Strauss d.y. (1825–1899), med brødrene Josef Strauss (1827–1870) og Eduard Strauss (1835–1916) og Carl Michael Ziehrer.
 1875, 7. februar, var første Operaball i Opera Garnier som hadde åpnet måneden før, med 8000 deltagere.
 i 1880, 8. januar, inviterte prins Alexander von Battenberg til det første Wienerballet i Sofia i Bulgaria
 1887, komponisten og legen Alexander Borodin døde ved midnatt natt til 28. februar 1887 på et kostymeball i Russland, 53 år gammel.

 Operaball i Oslo på 1800-tallet 
Under store deler av 1800-tallet fantes både karneval og maskeball i Christiania. Maskerader var kommet riktig på moten i Christiania i 1850-årene; i februar-mars lokket avisenes avertissementer med stadig nye maskeball. Men det ble studentenes og kunstnernes karneval som kom til å bli de store begivenheter, og de konkurrerte sterkt om rangen.Wallem, F.: Det Norske studentersamfund gjennom hundrede år 1813-1913, Aschehoug 1916
Hvordan et karneval ble arrangert, får man et bilde av i et brev fra  (senere fru Aubert) til sin mor, fra Christiania i 1859: 
Først reiste hun ut til noen venner og ble malt og på alle måter forvandlet til en gammel trollkjerring, så dro hun på karneval:

Efter opptoget gikk de så ned og så «en taalelig moersom Comedie og hørte en taalelig moersom Opera». Det var lagt et veldig arbeide i dette studenterkarneval. Senere kom også kunstnerne med sitt kunstnerkarneval og de hadde i sine rekker både aktører og skribenter, sangere og musikere, og ikke minst: dekoratører.

Kunstnerkarneval
Det første kunstnerkarneval fant sted i Logen den 26. februar 1863. I 1873 hadde Johan Svendsen komponert sin Festpolonese (Op.12), som ble urfremført i 1874, da han var formann i Kunstnerforeningen.
Mentz Schulerud skriver: «Mens 1870-årene hadde elsket å forkle seg til maskeball, krevde 80-årene at man skulle kaste masken. Nakne bacchanter kom frem fra skogbrynet og skremte både nymfer og andre, dog nymfene minst.».Norsk Kunstnerliv* Mentz Schulerud Cappelen 1960  

Det årlige kunstnerkarnevalet ble i årene fra 1905 holdt i Rokokkosalen på Grand Hotel. Før hadde det vært ulike steder, som Losjens store sal og Dramatikken (Centralteateret). Glanstida for karnevalet var før første verdenskrig. I 1914 var det hele  deltagere på karnevalet. I 1919 fortsatte karnevalene, og mens kunstnerforeningen holdt møter på studentersamfundet var det karneval på Grand. Karnevalet i 1931 var på Bristol,  og i 1932 var det tilbake på Grand med tema "Kongressen danser". Men i den nye krisetid på 30-tallet slukner karnevalsgleden. Danseskolene holdt ofte avslutningsball på Grand. Det var veldedighetsball og  Balselskabet Foreningen hadde i mange år avslutningsballet sitt her, men det var stillstand i 1940-45 og færre ball. Selskabet ble besluttet oppløst i 1956. Rokokkosalen ble totalskadet i en storbrann på Grand Hotel i 1957.

Ballselskabet Foreningen
Rococcosalen på Grand Hotel åpnet i 1894.

9. desember 1905 skrev den første svenske ministeren i Norge, Ernst Günther at han tok inn på Grand Hotel. Samme aften ble han buden på ballet til ballselskabet Foreningen: det første ballet til kong Haakon VII i Christiania. 

Tidligere ordfører i Oslo Rolf Stranger fortalte fra sine unge år tidlig på 1900-tallet:

Selskabet av den 28.dec 1838
Det første danseselskapet i Gamle Logen ble dannet 28.december 1838. I 1841 fortsatte foreningen som Balselskabet Foreningen. De hadde dansetilstelninger i lille sal flere år før store sal stod ferdig (i 1844). Danseselskapet er portrettert i Henrik Wergelands skuespill Selskapet Kringla.,

I 1860 skriver Yngvar Nielsen «Fire Gange hver Vinter kom dertil endnu balselskabet Foreningens Fester. Der maatte man være med for at kunne henregnes til den selskabelige Kreds. Foreningen var Kringla og havde overlevet Wergelands Dage. Sjælen i dens Ledelse var Ceremonimester Harald Holst, Universitetssekretærens høitidelige og formelle Broder. Disse Baller gaves i Frimurerlogens lille Sal og var altid meget pene. Kong Carl kom der gjerne, naar han var i Byen.»
Balselskabet Foreningen fortsatte med ball, men nedgangstidene begynte etter første verdenskrig, ballene ble mindre hyppige og det var ingen aktivitet under krigen. Balselskabets styre vedtok å oppløse selskapet i 1956.

Wiener Opernball og videre 
Første ball i Staatsoper i Wien fant sted 12. desember 1877.1877Hofopern Soirée Etter første verdenskrig tok den unge republikken Østerrike fort opp de keiserlige balltradisjonene og arrangerte republikkens første operaball 21. januar 1921, kalt Redoutes. Fra 1935http://anno.onb.ac.at/cgi-content/anno?apm=0&aid=nfp&datum=19350127&seite=09 ble det første offisielle Operaballet i Wien arrangert. Stolene tas bort fra orkesterplass og det legges dansegulv fra scenen og ut i salen. Det er  deltagere.

Wiener Musikverein eier sitt eget konserthus med samme navn. Det åpnet i 1870 og huser Konsertvereins årlige ball der alle salene i bruk. Idag avholdes det over 400 formelle ball i Wien hvert år (sesongen fra 11. november til feitetirsdag før askeonsdag, med fastelavenshelgen som høydepunkt). I 2010 fikk byens balltradisjon formell registrering i  UNESCOS verdensarvlisteUnesco 

Maskerade
Bruken av masker (fra latin masca – spøkelse) har vært et kjennetegn på karneval og operaball. Tradisjonelt var det tillatt å gå med masker mellom Sankt Stefandagen, 26. desember, og frem til fasten (midnatt på feite-tirsdag før askeonsdag). Masken tilslørte ansiktet, bæreren ble anonym og sosiale forskjeller ble utvisket. Selve masken bærer en personlighet, mange former har egennavn, også kjent fra commedia del'arte tradisjonen. Bruken av masker ble regulert i Venezia, det har vært ulike forordninger siden 1200-tallet (første skriftlige kilde er fra 1268).  

MaskeradeballetLe Bal Oriental 1951 Le Bal oriental, ble holdt med  gjester i Palazzo Labia i Venezia den 3. september 1951, med Carlos de Beistegui som vert – også kalt «Le Bal de Siècle».
mini

Betegnelser
 På Island kalles fastelaven for maskadagur
 I Sør-Tyskland og Østerrike kalles maskeradeball for redoutes (it.ridotto)
 På portugisisk (som i Brasil) kalles karneval også for Entrudo
 I Sveits, Tyskland (Hessen, OberLausitz), vestlige Østerrike og Liechtestein kalles karnevalstiden for Fastnacht eller Fasching (Bayern). Begrepet fünfte Jahreszeit, «den femte årstid» brukes også.
 Et kostymeball med slitte klær (tiggere) kalles Lumpenball, mens en kostymefest kalles Gschnas i Østerrike.

Noen kjente ball
 Wiener Opernball, siden 1935 i staatsoper Wien 
 Ball der Stadt Wien i rådhuset siden 1. februar 1890 
 Bonbon ballhttp://www.bonbonball.at, siden 1963 i Wiener Konzerthaus' Festsaal
 Concordia Ball i rådhuset i Wien siden 19. januar 1863 
 Rudolfina Redoute hadde forløpere 1899–1914 og har funnet sted i Wiener Hofburg siden 28. februar 1927
 Il Ballo del Doge i Venezia
 Gran ballo della Cavalchina i Teatro la Fenice i Venezia.

Komposisjoner
 Folketonen "Karneval i Venezia er kjent som melodien til Min hatt, den har tre kanter og variasjoner er arrangert av flere komponister som Paganini
 1828 – Wiener Carneval op 3, Johann Strauss I. Valsen ble skrevet til karnevalet i Leopoldstadt i 1828
 1834 – Carnaval, Robert Schumann op 9. 21 små stykker for piano
 1844 – Le Carnaval romain op. 9, overtyre av Hector Berlioz
 1853 – La traviata Opéra av Giuseppe Verdi.Handlingen i denne operaen er lagt til karnevalet i Paris. I scenen Largo al quadrupede høres koret som synger le cortège du Bœuf Gras. Originalteksten på italiensk finnes i artikkelen  Promenade du Bœuf Gras au Carnaval de Paris, section Le Bœuf Gras au XIXe siècle. 
 1854 – Le Carnaval Russe, av Henri Wieniawski Op 11 
 1863 – Fra karnevalet Edvard Grieg Op 19 nr 3
 1863 – Polonaise Op. 13 Halfdan Kjerulf, komponert til kunstnerkarnevalet i februarNils Grinde "Halfdan Kjerulf. Nordmann og europeer. En komponist og hans tid", Musikk husets forlag Oslo 2003
 1873 – Festpolonaise Op.12 Johan Svendsen
 1873 – Der Karneval in Rom (Le Carnaval à Rome), opérette av Johann Strauss II
 1874 – Norsk Kunstnerkarneval Op. 14 Johan Svendsen
 1877 – Karneval i Paris, opus 9 av Johan Svendsen 
 1878 – Amid the din of the Ball, 6 Romances, no.3 Piotr Ilitch Tsjajkovskij 
 1880 – Capriccio italien op.45, fantasi av Piotr Ilitch Tsjajkovskij
 1886 – Dyrenes Karneval – Suite av Camille Saint-Saëns, skrevet i anledning Karnivalet i Paris
 1889 – Karneval i Flandern, Carnaval Flamand, op 32 Johan SelmerCD Oslo Filharmoniske orkester Simax PSC 1233 Kulturspeilet
 1892 – Carnival overture Anton Dvorak Op 92
 1892 – After the Ball Charles K. Harris
 1898 – Der Opernball, Richard Heuberger Op 40
 1913 – Masked Ball for Two Pianos. Selim Palmgren Op.36
 1945 – Carnival overture Oskar Morawetz
 1959 – Manha de Carnival (Karnevalsmorgen) av Luiz Bonfa, musikkstykket som finnes i nest-flest opptak i verden
 – 1976 Carnival Music, 5 satser for piano Georges Rochberg

Litteratur
Balsdon. J. P. V. D. (2002): Life and Leisure in Ancient Rome, Phoenix Press, ss. 124-125
Felix Czeike. Ball at Court , Vienna Historical Encyclopedia, Volume I. Publishing & Kremayr Scheriau, Vienna 1992. P. 237 ISBN 3-218-00543-4
Princess Nora Fugger. The glory of the imperial era . Amalthea Verlag, Wien, 1989. P. 175 ISBN 3850021327
André Warnod, Les bals de Paris, Paris, Crès & Cie, 1922
François Gasnault, Les bals publics à Paris de 1830 à 1870 (thèse de l'École nationale des chartes), 1980, 4 volumes et 1 album. Publication : Guinguettes et lorettes : bals publics et danse sociale à Paris entre 1830 et 1870, Paris, Aubier, 1986 (ISBN 2-7007-2206-X)
Jean-Louis de Faucigny-Lucinge Legendary Parties, Vendome Press 1987
Maria Chiabò, Federico Doglio (a cura di), Il Carnevale: dalla tradizione arcaica alla traduzione colta del Rinascimento, convegno di studi, Roma 31 maggio/4 giugno 1989, Centro studi sul teatro medievale e rinascimentale, Union Printing Editrice, 1990
Alessandro Ademollo, Il carnevale di Roma nei secoli XVII e XVIII.: Appunti storici con note e documenti, A. Sommaruga, 1883
Fulvio Roiter: Karneval. Maskenspiele in Venedig, Schroll, Wien 1991, ISBN 3-7031-0669-7

Se også
Operaballet i Oslo
Operaballet i Wien

Referanser

Eksterne lenker
 Operaballet i Wien, Wiener Opernball  Lister fra 1877:  Datoliste
 Rudolfina Redoute  offisiell hjemmeside
 Operaballet i Oslo offisiell hjemmeside siden 1988 med forløpere på 1850-tallet
 Operaballet i Budapest siden 1996
 Frankfurter Deutscher Opernball  i Alte Oper, som gjenåpnet i 1981
 Operaball i Dresden hjemmeside siden 1925, gjenopptatt i 2006
 Praha gjenopptok operaballtradisjonen i operahuset i 1992 offisiell hjemmeside
 Wienerball i Luxembourg balltradisjon 
 Wienerball i Bulgaria hjemmeside siden 1996
 Maskeball i Los Angeles hjemmeside siden 1997
 Maskeball i Nederland hjemmeside
 Wienerball i Moskva hjemmeside siden 2003
 Karnival i Versailles 2011
 Karnevalet i Venezia offisiell hjemmeside

Kategori:Ball