Andreas Grasmo

Andreas Grasmo (1912–1986) var en norsk teolog og kirkelig organisasjonsmann, mest kjent som mannen som startet Kirkens Nødhjelp, som omorganiserte Oslo Indremisjon og som avsluttet sin tjeneste i Den norske kirke som domprost i Tønsberg. Andreas Grasmo var prestesønn og etter examen artium i 1931, studerte han selv teologi. Han ble cand.theol. i 1937.

 KFUM 
Sin første prestetjeneste fikk Grasmo i en stilling som sekretær i Kristiansund KFUM. I tiden før og de første årene av andre verdenskrig, bygget han opp et blomstrende ungdomsarbeid i byen, noe som førte til at han i 1943 ble hentet til Oslo som sekretær (leder) for guttearbeidet i Norges Kristelige Ungdomsforbund på landsplan. Her gjorde han en stor jobb under krigen. Etter krigen hadde han ansvar for organiseringen av en verdenskonferanse for 1500 kristne ungdommer i Oslo sommeren 1947.

 Kirkens Nødhjelp 
Fra NKUF gikk han i 1947 til et arbeid med å bygge opp den organisasjonen som ble til Kirkens Nødhjelp. Sammen med Europahjelpen organiserte han i regi av Menighetspleiens landsforbund et kirkelig hjelpearbeid i Tyskland etter andre verdenskrig. Grasmo dro selv rundt i flyktningleirer og deltok i utvelgelsen av folk som fikk nye muligheter i Norge. For dette arbeidet høstet han stor anerkjennelse og ble tildelt tyske og østerrikske ordener.

 Oslo Indremisjon 
I 1952 ble han kalt til å bli leder for Oslo Indremisjon, som var en medlemsorganisasjon som hadde drevet diakonalt og sosialt hjelpearbeid i Oslo siden 1855. Her satte han i gang et stort arbeid for alkoholikere og uteliggere og fikk bygget organisasjonens sosialbygg. Hans visjon var å kombinere frivillig innsats med offentlig støtte og faglig tyngde i hjelpearbeidet. Grasmo ledet organisasjonen i 20 år og før han sluttet i 1972, var medlemsorganisasjonen i 1971 omgjort til en stiftelse under navnet Kirkens Bymisjon.

 Kirkelig engasjement 
Andreas Grasmo var gjennom hele sitt liv engasjert i Den norske kirke. Han ble ordinert til prest i 1945 for å virke i Norges Kristelige Ungdomsforbund. Som leder for Oslo Indremisjon ansatte han prester til å gjøre tjeneste i drabantbyene rundt Oslo før det kom en kirkelig struktur der. Han ble viseformann i det første Kirkerådet og var i samarbeid med andre organisasjonsledere medvirkende til at det ble opprettet et diakoniråd for Den norske kirke. I 1972 ble Grasmo utnevnt til domprost i Tønsberg. Denne tjenesten hadde han til 1979, da han gikk av. Som pensjonist bosatte han seg i Tønsberg, hvor han døde i 1986.

 Heder 
 St. Hallvard-medaljen (1967)
 Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1970)

 Referanser 

 Kilder 
 Hvem Hva Hvor 1973 side 157
 Norsk biografisk leksikon; Andreas Grasmo

 Eksterne lenker 
 Andreas Grasmo i Store norske leksikon (utdypning)

Kategori:Norske lutherske prester
Kategori:Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Kategori:St. Hallvard-medaljen
Kategori:Personer fra Vadsø kommune