Bobby Locke

Arthur D'Arcy «Bobby» Locke (født 20. november 1917 i Germiston, død 9. mars 1987 i Johannesburg) var en sørafrikansk golfspiller.

I 1936, mens han fortsatt var amatør, deltok han som attenåring i sitt første The Open, og ble beste amatør. Han ble profesjonell i 1938, og vant i alt 38 turneringer på Sør-Afrikas profesjonelle golftour, det som i dag heter Sunshine Tour. Etter et avbrudd under andre verdenskrig, der han tjenestegjorde i det sørafrikanske flyvåpen, gjenopptok han karrieren på den sørafrikanske touren i 1946. Sammen med Sam Snead fra USA deltok han i en rekke oppvisningsmatcher i Sør-Afrika.  Snead oppfordret Locke til å reise over til USA for å prøve seg på PGA-touren.

Locke kom til USA i 1947, og i løpet av to og et halvt år deltok han i 59 turneringer. Av disse vant han 11, og kom blant de tre beste i 30.  Seiersmarginen i Chicago Victory National, 16 slag, er fortsatt en PGA-rekord, delt med J. Douglas Edgar i Canadian Open i 1919.

Locke fortsatte til Europa, der han vant 23 turneringer. Han vant The Open totalt fire ganger, i 1949, 1950, 1952 og 1957.

I 1959 var Locke involvert i en bilulykke, og som følge av denne fikk han problemer med synet og fikk ofte migrene. Han deltok i turneringer men uten suksess. I 1977 ble Locke innvalgt i World Golf Hall of Fame. 

 Seire på PGA-touren 
 1947 Canadian Open, Houston Open, Philadelphia Inquirer Open, All American Open, Columbus Open, Goodall Round Robin
 1948 Phoenix Open, Chicago Victory Open
 1949 Cavalier Invitational, Goodall Round Robin
 1950 All American Open

 Referanser 

Kategori:Sørafrikanske golfspillere
Kategori:Medlemmer av World Golf Hall of Fame
Kategori:Personer fra Germiston