Opprøret i Thailand i 2010

Opprøret i Thailand i 2010 var en rekke politiske protester i Thailands hovedstad Bangkok mellom 12. mars og 19. mai 2010, organisert av Den forente nasjonale demokratiske front mot diktatur, også kjent som «rødskjortene», en bevegelse som støttet tidligere statsminister Thaksin Shinawatra. De protesterte mot statsminister Abhisit Vejjajiva og regjeringen hans, og krevde at statsministeren skulle oppløse parlamentet og skrive ut nyvalg.

På kvelden den 14. mars hadde anslagsvis 200 000 demonstranter samlet seg ved Phan Fa-broen i Bangkok, noe som gjorde samlingen til en av de største politiske protestene i landet noensinne, og lederne erklærte at protestene skulle holde seg til ikkevold.Askew: Legitimacy Crisis in Thailand side 304

Demonstrasjonene førte til sammenstøt mellom rødskjortene og Thailands hær i perioden mars til mai 2010. Etter først å ha okkupert Phan Fa-broen, flyttet rødskjortene senere til et demonstrasjonsområde med barrikader rundt i Ratchaprasong-krysset inne i byen. Den 10. april gjennomførte militæret en aksjon mot rødskjortene ved Phan Fa-broen, og i perioden 13. mai til 19. mai aksjonerte de mot demonstrantene i Ratchaprasong-krysset. Styrkene skjøt tilsynelatende tilfeldig inn i mengder av demonstranter uten at de utgjorde noen trussel, og de skjøt også direkte inn i barrikadene med skarp ammunisjon.
Sammenstøtene førte til 91 drepte og over 1800 sårede.
Blant de drepte var to utenlandske journalister. 
Ifølge Erawan EMS Center fant også et uant antall arrestasjoner sted, og 51 demonstranter forble savnet.

Regjeringens avgjørelse om å sende inn militæret var på bakgrunn av en årrekke med voldelige protester og politiske kriser i etterkant av militærkuppet i Thailand 2006, hvor Thaksin Shinawatra ble styrtet av militæret mens han var på utenlandsreise. Opprøret hadde opphav i en lang kamp om demokrati i landet som også førte til blodsutgytelse den 14. oktober 1973, den 6. oktober 1976 og i mai 1992.Streckfuss, David: The Strategy of the United Front for Democracy against Dictatorship on "Double Standards": A Grand Gesture to History, Justice, and Accountability. s. 279. I: Bangkok, May 2010: perspectives on a divided Thailand. Redigert av Montesano, Chachavalpongpun og Chongvilaivan. ISEAS Publishing, 2012

Thailandsk media henviste til aksjonene som «Grusomme april» (thai: เมษาโหด) og «Villmann-mai» (thai: พฤษภาอำมหิต). Selv om rødskjortenes ledere overgav seg, nektet mange tilhengere å avslutte kampen, og flere brannstiftelser fant sted like etter arrestasjonene.

 Rettslig ansvar for drapene 
Det har ikke lykkes å stille noen til rettslig ansvar for drapene. En av lederne for rødskjortene, Nattawut Saikua, hevdet i 2022 at Prayut-regjeringen ønsker å bli sittende til foreldelsesfristen på 20 år utløper i 2030. Dette fordi de tre P-ene (som thailandsk media kaller dem) i Prayut-regjeringen — statsminister Prayut Chan-o-cha, visestatsminister Prawit Wongsuwan og innenriksminister Anupong Paochinda — ledet Thailands hær da drapene skjedde.

 Referanser 

 Litteratur 




 Eksterne lenker 


Kategori:Thailands historie
Kategori:Konflikter i 2010
Kategori:2010-årene i Thailand
Kategori:Thailandsk politikk