Pekahja av Israel

Pekahja (hebraisk: , Peqakhyāh, «Jahve har åpnet øynene»; latin: Phaceia) var konge av det nordlige israelittiske Israel og sønn av Menahem som han etterfulgte. Han ble den andre og siste kongen av Israel fra Huset Gadi. Han hersket fra hovedstaden Samaria.

Pekahja ble konge i femtiende året i kongetiden til Ussia av Juda (også kalt Asarja), konge av Judea.Nettbibelen: Andre Kongebok 15: 23 William F. Albright har datert hans styre fra 738 til 737 f.Kr. mens Edwin R. Thiele har kommet fram til datoene 742–740 f.Kr.Thiele, Edwin (1951): The Mysterious Numbers of the Hebrew Kings, (1. utg.; New York: Macmillan, 1951; 2. utg.; Grand Rapids: Eerdmans, 1965; 3. utg.; Grand Rapids: Zondervan/Kregel, 1983). ISBN 0-8254-3825-X, 9780825438257

Andre Kongebok er like fordømmende for Pekahja som med de foregående kongene ved å komme med den faste bibelske frasen om at han «gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og holdt ikke opp med de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på.» Nettbibelen: Andre Kongebok 15: 24

Etter å ha sittet med makten i to år ble Pekahja myrdet i borgfestningen i Samaria av sin egen hærfører, Pekah, sønn av Remalja, med hjelp av femti menn fra Gilead. Pekah tok deretter selv tronen over kongedømmet Israel.Nettbibelen: Andre Kongebok 15: 25

 Referanser  

Kategori:Konger av det gamle Israel