Karbonavgift til fordeling

thumb
Karbonavgift til fordeling (KAF) er en markedsbasert mekanisme for å redusere karbonutslipp som driver de menneskeskapte klimaendringene. Mekanismen begynner med en progressiv avgift på karbonbaser brensel. Deretter blir hele eller deler av avgiften tilbakebetalt utjevnet til alle skatteyterne. Hensikten er å motivere til lavere karbonforbruk, og samtidig skåne forbrukerne fra den økte kostnaden ved karbonbasert brensel.

Mekanismen har vært foreslått som et alternativ til kvotehandel og karbonavgifter som et middel til å påskynde overgang til et bærekraftig energiregime uten å belaste totaløkonomien.

Prinsipp
De karakteristiske trekkene ved KAF er følgende:
 En avgift blir lagt på et drivstoff ved dets innslagspunkt i økonomien, slik som brønnhode, gruve eller importhavn. Avgiften er gradert etter drivstoffets karboninnhold, i størrelsesorden 100 - 150 kroner per tonn karbon utslippsmengde, ved forbrenning.
 Avgiften øker progressivt, slik at prissignalet er tydelig og forutsigbart, og gir insentiv henimot et raskt skifte til mindre karbonintensive energikilder og produkter. 
 En grensetolljustering blir lagt på import fra land som ikke praktiserer tilsvarende karbonavgifter. Dette ville gi andre land insentiver til å følge eksempelet. 
 Hele eller deler av avgiften blir tilbakebetalt til husholdningene etter en fordelingsnøkkel. Hvis hele avgiften blir tilbakebetalt vil ordningen være skattenøytral.

Historie

I 1992 ble det publisert en bok i Tyskland om grønne skattereformer, hvor metoden er diskutert, med Sveits som eksempel. Fordelingsaspektet ble omtatlt som Öko-bonus. Den første implementeringen skjedde i Basel i 1999, der elektrisitetsavgiften ble tilbakebetalt til lokalbefolkning og lokalt næringsliv. Hver konsument fikk et fast beløp. Hvert firma fikk tilbakebetaling per ansatt opp til et maksimalantall.

Mekanismen ble framført av bl.a. James Hansen i 2008 som et alternativ til kvotehandel.

Det europeiske miljøbyrået har i en oversiktstudie fra 2011 påvist at tilbakebetalingsaspektet utgjør den mest progressive formen for miljøskattelegging, men at formen er ikke er allment forstått i befolkning, og at Pigouskattens dobbelte utbytte ikke blir oppnådd.

Hansens forslag fikk oppmerksomhet i Norge etter at han mottok Sofieprisen for 2010. Siden da har Naturvernforbundet og andre fremmet ordningen.

I 2016 fremmet Rasmus Hansson et representantforslag overfor Stortinget om å utrede mekanismen i Norge

Implementering

Britisk Columbia har implementert en karbonavgift med delvis tilbakefordeling.  73 % av avgiften blir brukt som skattereduksjon for bedrifter og mindre foretak.

Sveits har vedtatt en klimalov for oppfylling av de nasjonale forpliktelsene under Kyoto-avtalen. Loven omfatter avgifter for tilbakebetaling som ett av flere virkemidler i tillegg til kvotehandel. Siden 2010 blir 1/3 av avgiften satt av til å finansiere andre utslippsreduserende tiltak.

 Land  Region  Startår  Karbonavgift  Progresjon  Tilbakebetaling Canada  Britisk Columbia  2008  30 CAD per tonn CO2-ekvivalenter i 2012-2017  5 CAD økning per år til 30 CAD i 2012  40 % til innbyggere i 2017 Sveits  nasjonalt  2008  84 CHF per tonn CO2 i 2016  12 CHF i 200824 CHF i 200936 CHF i 2010 60 CHF i 2014 67 % til innbyggere og bedrifter

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 The Economic, Climate, Fiscal, Power, and Demographic Impact of a National Fee-and-Dividend Carbon Tax (2014).  Report by Regional Economic Models, Inc. 
 Hansen, James (2009) The Huffington Post
 «Hva er karbonavgift til fordeling (KAF)?» , fra Naturvernforbundet

Kategori:Klimapolitikk
Kategori:Fornybar energi
Kategori:Skattepolitikk