Lucien Bonaparte

Lucien Bonaparte (født 21. mai 1775 i Ajaccio på Korsika, død 29. juni 1840 i Viterbo) var bror av Napoléon Bonaparte og prins av Canino og Musignano. Han ble utnevnt til prins av Canino av pave Pius VII den 18. august 1814 og prins av Musignano pave Leo XII den 21. mars 1824.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Etter sin utdannelse i Frankrike ble Lucien 1789 i Ajaccio en av de mest radikale talsmenn for jakobinerne. Da Velferdskomiteen innledet avkristningskampanjen, la han av seg sitt fornavn og kalte seg en kortere periode Brutus Buonaparte.

Som tilhenger av Maximilien de Robespierre ble han den 27. juli 1794 (9. Thermidor) arrestert i Aix en Provence etter at Robespierre var blitt styrtet. Takket være sin storebror Napoléons inngripen kunne han med nød og neppe reddes fra giljotinen.

 Politiker 
I 1795 ble han ved Napoleons innflytelse utnevnt til krigskommissær.  I 1798 ble han innvalgt i de femhundres råd (underhuset), hvor han ble ordfører og president. Det var i denne stilling at han skaffet Napoleon diktatorisk makt i staten. Dette skjedde ved statskuppet 18. brumaire (9. november 1799), som innførte Konsulatet. 

Heretter var Lucien innenriksminister fra 25. desember 1799 til 7. november 1800. Hans tilbaketreden skyldtes uenighet med broren. 

Han var ambassadør i Madrid i 1800-1801. I 1802 ble han medlem av underhuset (tribunatet) og deretter av overhuset (senatet) i 1804.

 I Roma 
I 1803 giftet Lucien med sin smukke men beryktede elskerinne Alexandrine de Bleschamp. Napoleon kunne ikke akseptere dette ekteskap. Som straff ble Lucien utvist til Roma, der han knyttet nære forbindelser til paven. 

 Internert i England 
I 1810 forsøkte Lucien å utvandre til USA, men som «fiendtlig utlending» havnet han i engelsk fangenskap frem til 1814. Han vendte tilbake til Roma, og paven utnevnte ham til fyrste av Canino. 

 Siste år i Italia 
Fra 1815 levde Lucien Bonaparte, titulærfyrste av Canino og Musignano, i Italia. Men han bodde i England årene 1832-1837.

 Første ekteskap 
Den 4. mai 1794 giftet han seg med Anne Christine Boyer (6. juli 1773 - 14. mai 1801). Hun døde av tuberkulose, og hun var datter av en vertshusholder.

 Barn med Anne Christine Boyer 
 Charlotte Marie (1795-1865)
 barn (født og død 1796)
 Victoire Gertrude (født og død 1797)
 Christine (1798-1847), gift i 1818-1824 med den svenske greve Arvid Posse (1782–1826) og fra 1824 med den liberale britiske politiker Lord Dudley Stuart (1803–1854)

 Annet ekteskap 
I 1803 giftet han seg med Alexandrine de Bleschamp (18. februar 1778 - 12. juli 1855).

 Barn med Alexandrine de Bleschamp 
 Charles Lucien Bonaparte (1803-1857), gift med sin kusine Zénaide, datter av Joseph Bonaparte
 Letizia (1804-1871)
 Joseph (1806-1807)
 Jeanne (1807-1828)
 Paul Marie (1806-1827)
 Louis Lucien Bonaparte (1813-1891) 
 Pierre Bonaparte (1815-1881)
 Antoine Bonaparte (1816-1877)
 Alexandrine Marie (1818-1874)
 Constance (1823-1876)

 Referanser 

 Litteratur 
 Felix Grayeff: Lucien Bonaparte - Bruder des Kaisers, Gegner des Kaiserreichs, Hamburg 1966

Kategori:Franske politikere
Kategori:Franske ambassadører
Kategori:Ambassadører til Spania
Kategori:Huset Bonaparte
Kategori:Personer fra Ajaccio
Kategori:Fødsler i 1775
Kategori:Dødsfall i 1840