MS «Bratvaag»

MS «Bratvaag» (1921–1935) var en norsk skute kjent fra Bratvaag-ekspedisjonen i 1930. Den ble bygd   ved Edv. Stenødegårds båtbyggeri i Remmemsvik, Vestnes.

Navnet kommer av tettstedet Brattvåg i Haram kommune og  skuta M-139-H var først eid av rederlaget P. Hildre og Ole J. Skjelten fra Haram og Fugleberg & Tøsse fra Ålesund. Den var 80,8/20/9,5  fot, 96 brt/32 netto og med 120 hk Bolinder-motor.  Hildre/Skjelten ble eiere etter F&T gikk konkurs i 1925, og i 1927 ble den solgt til det nye selskapet AS M/S Bratvaag i Ålesund eid av Ole Skjelten, Peder Eliassen og Harald M. Leite (M 125 A).

Det bars til Kvitsjøen i 1928 og i Danmarkstredet 1929 måtte de assisteres av «Øst» og «Polarstrøm» og gikk fangst- og forskningstokt til Frans Josefs land, der isforholdene gjorde landing umulig. Året etter,
med Peder Eliassen som skipper, ble skuta  innleid til Bratvaag-ekspedisjonen som 6. august 1930 oppdaget leirrestene etter Andrées ballongferd i 1897 og annekterte Victoriaøya to dager etter.

Den ble i 1931 første skute, etter tvangsauksjon grunnet manglende betaling på Bolinder-motoren, i det nye rederiet A/S Kviting i Hjørungavåg ved Bjørn Øvrelid m.fl. Med nytt navn  «Kviting» (M 14 HD, kjennings-signal LGPI) forliste den på selfangst i Danmarkstredet den 11. juli 1935. De femten ombord reddes av
«Sælbarden», «Hisø» og «Mari», og deler av formasta er i dag på Ishavsmuseet Aarvak i Brandal.

Referanser

Kategori:Norske polarskuter
Kategori:Harams historie
Kategori:Skip fra 1921
Kategori:Skip sluttseilt 1935
Kategori:Skip bygget i Norge
Kategori:Artikler i sjøfart-prosjektet