Førindustrielle pansrede skip

Førindustrielle pansrede skip henviser til krigsskip fra tiden før den industrielle revolusjon som likevel benyttet former for pansring. De var krigsskip bygget av tre eller av en sammensatt konstruksjon (treplanker med jernrammer) som var pansret med tykke metallplater. Europeere har fra tidlig av bygd skip med metallribber som blant annet kunne benyttes som rambukk mot andre skip, og det er også dokumentert panserskip, en del av dem også utstyrt med kanoner. I Øst-Asia er det nedtegnelser om pansrede krigsskip med kanoner fra 1500-tallet.

Merk at i hvert enkelt tilfelle av referanser om panserskip i Europa og Øst-Asia er som regel uklare, tvetydige og omstridte.

 Europa 
Panserbeskyttelse på et skip må skilles fra bruk av metall som beskyttelse mot mot organismer som pelemark (Teredo navalis)«Pelemark», Norsk svarteliste 2007  med sine ødeleggende virkninger på trevirket i vann. Greske handelsskip ble foret med tynne blyplater i denne hensikt allerede på 400-tallet f.Kr.Blackman, D.J. (1972): «Further Early Evidence of Hull Sheathing» i: The International Journal of Nautical Archaeology, Vol. 1, No. 1, s.117-119Casson, Lionel (1995): Ships and Seamanship in the Ancient World, The Johns Hopkins University Press, ISBN 0-8018-5130-0, s. 210, 214-216, 460 Et kjent romersk eksempel var de arkeologisk utgravde nemiskipene som hadde skrogrammen under vannlinjen dekket av et tynt lag med bly. Denne praksis ble gjenopptatt av spanjoler og portugisere i oppdagelsestiden på begynnelsen av 1400-tallet.Rittmeyer, Rudolph (1907): Seekriege und Seekriegswesen in ihrer weltgeschichtlichen Entwicklung, E. S. Mittler, Berlin Britene med sin kongelige marine begynte å benytte kobber i sine krigsskip på 1760-tallet.Lavery, Brian (1999): The Arming and Fitting of English Ships of War 1600-1815, Conway Maritime Press Ltd, ISBN 978-0-85177-451-0, s. 62-65

Det meget store laste- og krigsskipet «Syrakusa», 110 meter langt, som ble bygget av den greske tyrannen Hieron II av Syrakusa en gang rundt 240 f.Kr. Det hadde bronsekledde mastetopper for soldater og en jernpalisade på dekket som beskyttet mot fiendtlig bording.Turfa, Jean MacIntosh; Steinmayer Jr, Alwin (1999): «The Syracusia as a Giant Cargo Vessel» i: The International Journal of Nautical Archaeology, Vol. 28, No. 2, s. 105-125 (107-109) Dets skrogramme var beskyttet med blyplater festet med nagler av bronse.Blackman, D.J. (1972): «Further Early Evidence of Hull Sheathing» i: The International Journal of Nautical Archaeology, Vol. 1, No. 1, s. 117-119 (118) Romerske krigsskip utstyrt med katapulter ble beskyttet på begge sider av et lag med tjære og bly. Selv om dette ikke ga mye beskyttelse mot å bli påkjørt av en fiendtlig rambukk, ga det beskyttelse fra skade mens skipet var til sjøs i lengre perioder.Workman-Davies, Bradley (2006): Corvus: A Review of the Design and Use of the Roman Boarding Bridge During the First Punic War 264 -241 B.C, Lulu.com, s. 85Anderson, Mike (5. november 2011): «Roman Naval Battles of the First Punic War – Introduction» 

Også i nordlige Europa i tidlig middelalder er det indikasjoner på jernpansring langs vannlinjen på blant annet norske langskip.Panzerschiff i: Meyers Konversationslexikon, 4. utg, 1888–1890 Tidlig på 1000-tallet nevnes særskilt ladejarl Eirik Håkonssons skip i slaget ved Svolder:

«Eirik jarl hadde en uhorvelig stor barde (skip med bard – skjegg – midtstykke over stavnene), som han brukte å ha i viking; det var jernkam på den øverste på hver av stavnene, og nedover fra den et jernspant så tjukt og så bredt som sjølve kjølen, og det gikk helt ned i sjøen.»Snorre, Olav Tryggvasons saga, side 197

Peter IV av Aragon (1336–1387) beskyttet sine skip med skjermer av dyrehud mot prosjektiler, noe den romerske marinen hadde gjort tidligere.Dolley, R. H. (1948): “The Warships of the Later Roman Empire” i: The Journal of Roman Studies, Vol. 38, del 1 og 2, s. 47-53 (50)

Et skip med jernplater på skipets ribbeverk ble bestilt i 1505 av Juan Lope de Lazcano, en baskisk admiral i den spanske flåten.Kurlansky, Mark (1999): The Basque History of the World, Walker & Company, New York, ISBN 0-8027-1349-1, s. 56

«Santa Anna», en blyskjermet karakk tilhørende malteserordenen er vurdert av en del forfattere som en tidlig form for panserskip.Sire, H.J.A. (1996): The Knights of Malta, Yale University Press, ISBN 978-0-300-06885-6, s. 88Brennecke, Jochen (1986): Geschichte der Schiffahrt, Künzelsau 2. utg., s. 138 Fra 1522 til 1540 opererte disse krigsskipene med hell i Middelhavet mot tyrkerne.

Venezias gallion, flaggskipet til republikken Venezia, som påførte store skader på den osmanske flåten i slaget ved Preveza i 1538, var beskyttet med jernplater.Bradford, Ernle Dusgate Selby (1968): The Sultan's Admiral: The Life of Barbarossa, Harcourt, Brace & World, s. 177

I løpet av beleiringen av Antwerpen i 1584-1585 under åttiårskrigen, befestet nederlenderne sitt krigsskip «Fin de la guerre» delvis med jernplater.Rudlov, J. (1910): «Die Einführung der Panzerung im Kriegschiffbau und die Entwicklung der ersten Panzerflotten», Beiträge zur Geschichte der Technik und Industrie, bind 2, nr. 1

I 1782 angrep chevalier d'Arçon den britiske flåtebasen Gibraltar med flytende kanonbatterier som hadde en befestning bestående av 1,80 tykke treplanker, jernbjelker og lær, men uten større suksess.

 I østlige Asia 
Tidlige panserskip hadde antagelig sin opprinnelse i Asia ved å benytte tynne plater av metall på skipenes underside for å bevare dem mot organiske skader. I slaget ved Chibi («de røde klippen»e) vinteren 208 ved slutten av Han-dynastiet i Kina ble krigsskipene dekket med fuktige dyrehuder som forsvar mot brannstiftende våpen.Turnbull, Stephen (2002): Fighting Ships of the Far East, Vol. 1: China and Southeast Asia, 202 BC-AD 1419, Osprey Publishing, s. 22 Ved 1130 i slaget ved Huangtiandang ved elven Yangtze («den blå elven») benyttet sjøfolk fra Jindynastiet et brystvern gjort av et ukjent materiale med årehull i dem.Turnbull, Stephen (2002): Fighting Ships of the Far East, s. 244 Introduksjonen av skip med hjulskovl gjorde det mulig for Song-dynastiets general Qin Shifu å bygge to nye prototyper av krigsskip. Disse skipene ble beskrevet med at dens sider var beskyttet med jernplater.Needham, Joseph (1970): Science and Civilisation in China: Civil Engineering and Nautics, bind 4, del 3, Cambridge University Press, s. 688


I 1578 bygget den japanske daimyō Oda Nobunaga seks atakebuner (store krigsskip) som ble kalt for, i henhold til en kilde, «Tekkōsen» (japansk: 鉄甲船), bokstavelig «jernskip».Turnbull, Stephen (1996): Samurai Warfare, London, Cassell & Co, ISBN 1-85409-280-4, s. 102 Det antyder at skipenes overbygg kan ha blitt forsterket med jernplater som beskyttelse mot kanonild og brannpiler. Disse fartøyene som var mer å betrakte som flytende kanonbatterier enn skip, ble bevæpnet med flerfoldige kanoner og storkalibrede hakebørser (arkebuse). De ble beskrevet av den italienske jesuitten Organtino som beskyttet av jernplater to til tre tommer tykke.Boxer, C.R. (1993): The Christian Century in Japan 1549-1650. Carcanet Press. ISBN 1-85754-035-2. s. 122 Ingen skip som var totalt dekket av jern ble imidlertid nevnt i redegjørelsene til jesuittmisjonæren Luis Frois, som også hadde sett og beskrevet disse skipene.Turnbull, Stephen (1996): Samurai Warfare, s. 102f Nobunaga beseiret flåten til sin fiende Mori Terumoto med disse skipene ved munningen av elven Kizu i Osaka i 1578 etter en vellykket flåteblokade.

En mulig bruk av jernplater skjedde i tiden 1592-1598 under Imjinkrigen, det japanske forsøket på å erobre Korea. En enkelt japansk kilde nevner koreanske skilpaddeskip (Geobukseon) som «dekket av jern».Turnbull, Stephen (2002): Fighting Ships of the Far East, s. 18 Japanerne skal ha svart med å beordre forskninger av jernplater for å bygge krigsskip som kunne «motvirke [koreanerne] på deres egne vilkår».Turnbull, Stephen (2002): Fighting Ships of the Far East, s. 20

Det er likevel mulig at det japanske utsagnet ikke må tolkes for direkte og skipene ikke nødvendigvis var dekket med jernplater; det kan ganske enkelt bety at jernpigger sto ut fra takene eller overdekket.Hawley, Samuel (2005): The Imjin War. Japan's Sixteenth-Century Invasion of Korea and Attempt to Conquer China, The Royal Asiatic Society, Korea Branch, Seoul, ISBN 89-954424-2-5, s. 602. Samtidige koreanske kilder støtter ikke påstanden om at skilpaddeskipene var jernkledde:Hawley, Samuel (2005): The Imjin War. Japan's Sixteenth-Century Invasion of Korea and Attempt to Conquer China, s. 195f.Roh, Young-koo (2004): «Yi Sun-shin, an Admiral Who Became a Myth» i: The Review of Korean Studies, Vol. 7, No. 3, s. 13 Admiral Yi Sun-Sin, den påståtte oppfinneren, refererer i sine memoarer kun til «jernpigger på dens rygg for gjennomborre fiendens føtter da de forsøkte å borde,» og nevner ikke pansring med jernplater. Likeledes nevner Yi Pun, hans nevø og krigsreporter, i hans omfattende krigsmemoarer kun «jernpigger» på dekket, og annalene til kong Sonjo, en omfattende samling av offisielle dokumenter fra perioden, er også tause om noen former for jernkledning. Den koreanske statsminister Yu Seong-ryong beskrev skilpaddeskipene uttrykkelig som «dekket av treplanker på toppen.» 

 Gjennombruddet for panserskip 
Fortsatt under Krimkrigen ble det i 1858 sjøsatt et engelsk linjeskip helt bygd av tre, men allerede året etter innså man at treskipenes tidsalder var over da franskmennene sjøsatte det første egentlige panserskip. Det var konstruksjonen til Henri Dupuy de Lôme som virkeliggjorde sine ideer i panserfragatten «La Gloire». Det var fra begynnelsen av tenkt og bygd som et tradisjonelt linjeskip med 90 kanoner, men ble sjøsatt som panserfragatt med 60 kanoner. Det var fortsatt bygd av tre, men langs vannlinjen og delvis opp til batteriene ble skipet beskyttet av et 12 cm tykt panser. Skipets lengde var 77,25 meter og det 5 675 tonn tunge fartøyet ble drevet fram av maskiner på 4 299 H.K som ga en fart på 13 knop.Landström, Björn (1961): Skipet, Oslo Gyldendal, s. 236

England svarte øyeblikkelig med fregatten HMS «Warrior» som ble bygd utelukkende i jern. Det var lik andre klipperskip, men var meget lang, hele 115 meter. Da det ble sjøsatt i 1860 ga dets maskiner på 1 250 H.K. en fart på 14,5 knop. Tungt panser var kun midtskips, og 25 meter av skroget i hver ende var ubeskyttet. Panserskipenes tidsalder var begynt.

 Referanser 

 Litteratur 
 Landström, Björn (1961): Skipet, Oslo Gyldendal Norsk Forlag

Kategori:Krigsskip
Kategori:Artikler i sjøfart-prosjektet