Carl Wieman

Carl Edwin Wieman (født 26. mars 1951 i Corvallis, Benton County, Oregon) er en amerikansk fysiker.

Wieman ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 2001, sammen med tyskeren  Wolfgang Ketterle  og landsmannen Eric Allin Cornell,  for  oppnåelsen av Bose-Einstein-kondensasjon i fortynnede gasser  av alkaliatomer og for tidlige fundamentale  studier av egenskapene til  kondensater.

I 1924 gjorde den indiske  fysikeren Bose  viktige teoretiske beregninger på lyspartikler. Han sendte resultatene  til Einstein, som utvidet teorien til en viss  type atomer.  Einstein forutså at dersom man kjøler ned en gass  av slike atomer ved svært lave temperaturer, ville alle atomene  plutselig samles i lavest mulig energitilstand. Prosessen ligner den når væskedråper dannes fra en gass, og kalles  derfor kondensasjon (Bose-Einstein-kondensasjon).

Først i 1995  lyktes Cornell og hans medarbeidere å oppnå denne ekstreme  materietilstanden. Cornell og Wiemann fikk deretter frem et rent kondensat på rundt   rubidiumatomer ved 20–nK  (nanokelvin), dvs 0,000 000 02 grader over det absolutte nullpunkt.

Uavhengig av Cornell og  Wiemans arbeid, gjorde Ketterle tilsvarende eksperimenter   på natriumatomer. Kondensatet som han lykkes i å  fremstille inneholdt mer atomer og kunne derfor brukes til å undersøke  fenomenet nærmere. Ved hjelp av to separate kondensatorer, som fikk ekspandere inn i  hverandre, kunne man få frem svært tydelige interferensmønster. Dette eksperimentet viste  altså at kondensaten inneholdt helt koordinerte atomer.

Wieman tok doktorgrad i fysikk  ved Stanford University i 1997, og er professor i fysikk ved University of Colorado.

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Fysikere fra USA
Kategori:Professorer fra USA
Kategori:Nobelprisvinnere fra USA
Kategori:Nobelprisvinnere (fysikk)
Kategori:Personer fra Benton County i Oregon