Den katolske kirke i Frankrike

Den katolske kirke er den dominerende trosretningen i Frankrike – mellom 50 og 90 % av befolkningen bekjenner seg til katolisismen. Tallene er veldig usikre, fordi Frankrike ikke fører noen offisiell statistikk over religiøs tilhørighet.

Loven om skille av kirke og stat av 1905 preger kirkens forhold til den franske stat.

 Struktur 
Kirken er organisert i 94 bispedømmer fordelt over 15 kirkeprovinser. I den følgende oversikten er kirkeprovinsene og metropolitanbispedømmer fremhevet i fet, erkebispedømmer i kursiv.

 Kirkeprovinsen Besançon:
 Besançon erkebispedømme
 Belfort-Montbéliard bispedømme
 Nancy bispedømme
 Saint-Claude bispedømme
 Saint-Dié bispedømme
 Verdun bispedømme
 Kirkeprovinsen Bordeaux:
 Bordeaux erkebispedømme
 Agen bispedømme
 Aire og Dax bispedømme
 Bayonne bispedømme
 Périgueux bispedømme
 Kirkeprovinsen Clermont:
 Clermont erkebispedømme
 Le Puy-en-Velay bispedømme
 Moulins bispedømme
 Saint-Flour bispedømme
 Kirkeprovinsen Dijon:
 Dijon erkebispedømme
 Sens erkebispedømme
 Autun bispedømme
 Nevers bispedømme
 Mission de France (territorialprelatur)
 Kirkeprovinsen Lille:
 Lille erkebispedømme
 Cambrai erkebispedømme
 Arras bispedømme
 Kirkeprovinsen Lyon:
 Lyon erkebispedømme
 Chambéry erkebispedømme
 Annecy bispedømme
 Belley-Ars bispedømme
 Grenoble-Vienne bispedømme
 Saint-Etienne bispedømme
 Valence bispedømme
 Viviers bispedømme
 Kirkeprovinsen Marseille:
 Marseille erkebispedømme
 Aix erkebispedømme
 Avignon erkebispedømme
 Ajaccio bispedømme
 Digne bispedømme
 Fréjus-Toulon bispedømme
 Gap bispedømme
 Nice bispedømme
 Kirkeprovinsen Montpellier:
 Montpellier erkebispedømme
 Carcassonne og Narbonne bispedømme
 Mende bispedømme
 Nîmes bispedømme
 Perpignan-Elne bispedømme
 Kirkeprovinsen Paris:
 Paris erkebispedømme
 Créteil bispedømme
 Evry-Corbeil-Essonnes bispedømme
 Meaux bispedømme
 Nanterre bispedømme
 Pontoise bispedømme
 Saint-Denis bispedømme
 Versailles bispedømme
 Kirkeprovinsen Poitiers:
 Poitiers erkebispedømme
 Angoulême bispedømme
 La Rochelle bispedømme
 Limoges bispedømme
 Tulle bispedømme
 Kirkeprovinsen Reims:
 Reims erkebispedømme
 Amiens bispedømme
 Beauvais bispedømme
 Châlons bispedømme
 Langres bispedømme
 Soissons bispedømme
 Troyes bispedømme
 Kirkeprovinsen Rennes:
 Rennes erkebispedømme
 Angers bispedømme
 Laval bispedømme
 Le Mans bispedømme
 Luçon bispedømme
 Nantes bispedømme
 Quimper og Léon bispedømme
 Saint-Brieuc bispedømme
 Vannes bispedømme
 Kirkeprovinsen Rouen:
 Rouen erkebispedømme
 Bayeux bispedømme
 Coutances bispedømme
 Evreux bispedømme
 Le Havre bispedømme
 Sées bispedømme
 Kirkeprovinsen Toulouse:
 Toulouse erkebispedømme
 Albi erkebispedømme
 Auch erkebispedømme
 Cahors bispedømme
 Montauban bispedømme
 Pamiers bispedømme
 Rodez bispedømme
 Tarbes og Lourdes bispedømme
 Kirkeprovinsen Tours:
 Tours erkebispedømme
 Bourges erkebispedømme
 Blois bispedømme
 Chartres bispedømme
 Orléans bispedømme
 Immediate strukturer:
 Strasbourg erkebispedømme
 Metz bispedømme
 Sainte-Croix-de-Paris eparki (armensk-katolsk)
 Militærordinariatet
 Det ukrainsk-katolske eksarkat i Frankrike
 Det orientalsk-katolske ordinariat i Frankrike

 Oversjøiske områder 
 Kirkeprovinsen Fort-de-France:
 Fort-de-France erkebispedømme (Martinique)
 Basse-Terre bispedømme (Guadeloupe)
 Cayenne bispedømme (Fransk Guyana)
 Kirkeprovinsen Nouméa:
 Nouméa erkebispedømme (Ny-Caledonia)
 Wallis og Futuna bispedømme (Wallis- og Futunaøyene)
 Kirkeprovinsen Papeete:
 Papeete erkebispedømme (Fransk Polynesia)
 Taiohae bispedømme (Marquesasøyene)
 'Immediate strukturer:
 Saint-Denis-de-La Réunion bispedømme (Réunion)
 Det apostoliske vikariat på Saint-Pierre og Miquelon (Saint-Pierre og Miquelon)
 Den apostoliske administrasjon på Komorene (omfatter Mayotte)

 Personer 
 Primas 
Erkebiskopen av Lyon regnes som Frankrikes primas («primas av Gallia). I middelalderen har en rekke andre biskoper brukt primastittelen, men stort sett uten at det fulgte faktiske privilegier med tittelen:
 erkebiskopene av Auch, Bordeaux og Bourges som «primas av Aquitania»
 erkebiskopen av Narbonne som «sydens primas»
 erkebiskopen av Reims som «primas av Gallia Belgica»
 erkebiskopen av Rouen som «primas av Normandie»
 erkebiskopen av Sens som «primas av Gallia og Germania»
 erkebiskopen av Vienne som «primassenes primas» (siden han betraktet seg som primas over kirkeprovinsene Aix, Auch, Bordeaux, Bourges, Embrun og Narbonne, som delvis selv krevde primastitler)

 Nuntius 
Luigi Ventura er pavens nuntius i Frankrike.

 Kardinaler 
Frankrike stiller (per 2010) ni kardinaler:
 Philippe Barbarin, primas av Frankrike og erkebiskop av Lyon
 Roger Etchegaray (uten stemmerett)
 Jean Honoré, erkebiskop emeritus av Tours (uten stemmerett)
 Bernard Panafieu, erkebiskop emeritus av Marseille
 Paul Poupard
 Jean-Pierre Ricard, erkebiskop av Bordeaux
 Jean-Louis Tauran
 Albert Vanhoye (uten stemmerett)
 André Armand Vingt-Trois, erkebiskop av Paris

 Helgener 
Noen av de viktigste franske helgenene er:
 Bernhard av Clairvaux
 Ireneus av Lyon
 Jeanne d’Arc
 Bernadette Soubirous
 Thérèse de Lisieux
 Jean-Marie Vianney

 Paver 
Med 15 paver (og tre motpaver) er Frankrike det landet som etter Italia har stilt flest paver. I Avignon-pavedømmet kom gjennom 73 år sju etterfølgende paver fra Frankrike.

Paver som regnes som «franske», dvs. ble født innenfor grensene for dagens Frankrike, var:
 Silvester II (999–1003)
 Stefan IX (1057–1058)
 Nikolas II (1058–1061)
 Urban II (1088–1099)
 Callistus II (1119–1124)
 Urban IV (1261–1264)
 Innocent V (1276)
 Martin IV (1281–1285)
 Klemens V (1305–1314)
 Johannes XXII (1316–1334)
 Benedikt XII (1334–1342)
 Klemens VI (1342–1352)
 Innocent VI (1352–1362)
 Urban V (1362–1370)
 Gregor XI (1370–1378)
 Motpaver:
 Klemens VII (1378–1394)
 Benedikt XIV (1425–1430)
 Felix V (1439–1449)

 Klostre og valfartssteder 
Lourdes er at av verdens mest besøkte valfartssteder.

Benediktinerabbediet Cluny var et av Frankrikes mest betydningsfulle klostre (og territorialabbedi). Det ble opphevet og ødelagt under den franske revolusjon.

 Historie 
 «Kirkens førstefødte datter» 
Kristendommen kom til Frankrike allerede i det første århundret, og landet har derfor blitt betegnet som Gallia Ecclesiae Primogenita Filia («Gallia, kirkens førstefødte datter»). Etter legenden ble kristendommen brakt av søsknene Lazarus, Maria og Marta av Betania, som ankom Marseille etter å ha flyktet over Middelhavet i en båt uten seil og årer. Lazarus' angivelige levninger oppbevares i dag som relikvier i katedralen i Autun, men de ble ikke brakt til Frankrike før minst tusen år senere.

Kristendommen spredte seg gjennom hele Gallia innen 300-tallet. En av de viktigste misjonsbiskopene var den hellige Martin av Tours. Som eneste mellomeuropeiske region forble Gallia kristent i folkevandringstiden, fordi frankerne gikk over til kristendommen. Forbindelsen mellom frankerriket og pavedømmet i Roma ble ytterligere forsterket gjennom kroningen av Karl den store til romersk keiser i 800. I flere århundrer ble de franske kongene tittulert som «hans mest kristne majestet».

 Avignon-pavedømmet 
1309 flyttet den franske paven Clemens V pavesete til Avignon og innledet dermed Avignon-pavedømmet. Denne perioden var kjennetegnet av maktkampen mellom kirken, de franske kongene og tyske keiserne. Også etter at «det avignonesiske eksil» ble avsluttet av pave Gregor XI i 1377 fortsatte splittelsen av kirken ved at de franske kardinalene oppnevnte flere motpaver. Dette såkalte vestlige skisma varte fra 1378 til 1417.

Avignons omegn, grevskapet Venaissin, hadde allerede i 1274 kommet i pavenes besittelse. Klemens VI kjøpte i 1348 også selve byen. Grevskapene Venaissin og Avignon forble en del av Kirkestaten frem til 1791, da franske revolusjonstropper annekterte området.

 Den franske revolusjon 
Den franske revolusjon betød slutten på den katolske kirkens maktposisjon i Frankrike. Forholdet mellom kirke og stat ble organisert på nytt gjennom konkordatet av 1801. Samtidig ble antallet bispedømmer kraftig redusert:

Ti av 21 erkebispedømmer og 78 av 124 øvrige bispedømmer ble opphevet. (I tillegg ble ytterligere to erkebispedømmer «degradert» til ordinære bispedømmer; denne tabellen gir, hvis den sorteres på kolonnen «endret», en fullstendig oversikt over endringene i 1801). Selv om en del av de opphevede bispedømmene ble gjenopprettet i 1822, «forsvant» i alt fem erkebispedømmer og 52 bispedømmer. I tillegg ble en rekke bispedømmer i okkuperte områder opphevet (Aoste/Aosta i Italia; Anvers/Antwerpen, Bruges/Brugge og Ypres/Ieper i Belgia; Cologne/Köln, Spire/Speyer og Worms bispedømme i Tyskland).

 1900-tallet 
Rett etter århundreskiftet førte den antiklerikale stemningen til ytterligere innskrenkelser av den katolske kirken: 1902 ble 3000 katolske skoler oppløst, biskopenes statlige betaling opphørte, og samtlige religiøse ordener ble opphevet. 1905 ble den fullstendige adskillelsen av kirke og stat vedtatt.

Mellom 2002 og 2008 ble de kirkelige strukturene omorganisert: Åtte tidligere metropolitanerkebispedømmer ble omgjort til suffraganerkebispedømmer (Aix, Albi, Auch, Avignon, Bourges, Cambrais, Chambéry og Sens), mens seks tidligere suffraganbispedømmer ble nye metropolitanerkebispedømmer (Clermont, Dijon, Lille, Marseille, Montpellier og Poitiers).

 Se også 
 Liste over tidligere katolske bispedømmer i Frankrike

 Eksterne lenker 
 Den katolske kirke i Frankrike (fransk)
 «Giga-Catholic Information» om Frankrike (engelsk)

Katolske kirke