Ari Siiriäinen

Ari Pekka Siiriäinen (født 16. november 1939 i Viborg, død 9. desember 2004 i Helsingfors) var en finsk arkeolog. 

Siiriäinen avla eksamen i 1968 med høyest karakter i arkeologi og geologi og disputerte i 1974 med en avhandling om den postglasiale landheving og steinaldersbosettingens kronologi i Finland; i Studies Relating to Shore Displacements and Stone Age Chronology i Finland (1974) introduserte Siiriäinen et geografisk-arkeologisk tilnærming på Finlands eldre steinalder.

Allerede på 1950- og 1960-tallet deltok han i de feltarbeidene som var foranlediget av de store kraftverksutbyggingene nord i Finland. I mange artikler omtalte han disse prosjektene, liksom steinalderens økonomi, kulturforhold og dateringsspørsmål. Siiriäinen arbeidet i 1977–1982 som amanuensis og intendant ved Museumsverket og ble i 1983 utnevnt til professor i arkeologi ved Helsingfors universitet; ble pensjonert i 2003.

Siiriäinens forskningsvirksomhet ble rettet seg allerede tidlig mot utlandet. På 1960-tallet deltok han i den samnordiske ekspedisjonen til Nubia og på 1970-tallet innledet han utgravninger i Kenya. Disse kom til å pågå i mange år og omfattet blant annet studier omkring menneskenes innvirkning på naturen, arealbruk og ørkendannelse i Afrika. I slutten av 1980-tallet innledet han omfattende forskning i Peru, Chile og Bolivia og 1998–2001 deltok han i Jabal Harun-prosjektet i Jordan. Siiriäinens omfattende forskningsprosjekter utenlands gjorde ham internasjonalt kjent; hans kanskje noe rastløse virksomhet ledet til at hans interesse for Finlands forhistorie havnet i bakgrunnen. 

Referanser

 Kilder 
 Nationalencyklopedin, 16 (1995)
 Siiriäinen, Ari i Uppslagsverket Finland (webutgave, 2009)

Kategori:Finske arkeologer
Kategori:Personer fra Vyborg