Norske monarkers valgspråk

Norske monarkers valgspråk er mottoer eller deviser som Norges monarker i senmiddelalderen og nyere tid tradisjonelt har tatt seg ved sin tronbestigelse. Valgspråkene har hovedsakelig vært personlige for den enkelte monark, men noen har også blitt blant andre Kristiansands offisielle bymotto og kongerikets eller folkets uoffisielle motto. Det kongelige mottoet Alt for Norge fikk en spesiell betydning som nasjonalt symbol for Norge under andre verdenskrig. Valgspråket er beholdt av alle de tre regentene siden unionsoppløsningen i 1905.

Eidsvollseden, Enige og tro inntil Dovre faller, er også et sentralt motto i Norges historie.

 Liste over valgspråkene 

 Konge   Periode  Valgspråk Christian II  1513–1523  Så var det beskikket  Frederik I  1523–1533  Mitt håp er Gud alene  Christian III  1536–1559  Skje Herrens vilje  Frederik II  1559–1588  Intet uten Gud Christian IV  1588–1648  Fromhet styrker rikene  Frederik III  1648–1670  Herren vil være mitt forsyn  Christian V  1670–1699  Med fromhet og rettferdighet  Frederik IV  1699–1730  Herren er min hjelper  Christian VI  1730–1746  For Gud og folket  Frederik V  1746–1766  Ved forsiktighet og bestandighet  Christian VII  1766–1808  Fedrelandets kjærlighet min berømmelse  Frederik VI  1808–1814  Gud og den rettferdige sak  Christian Frederik  1814  Gud og fedrelandet  Karl II  1814–1818  Folkets vel min høyeste lov   Karl III Johan  1818–1844  Folkets kjærlighet min belønning  Oscar I  1844–1859  Rett og sannhet  Karl IV  1859–1872  Land skal med lov bygges  Oscar II  1872–1905  Broderfolkenes vel Haakon VII  1905–1957  Alt for Norge  Olav V  1957–1991  Alt for Norge  Harald V  1991–  Alt for Norge 

 Se også 
 Liste over Norges monarker

Valgspråk
Kategori:Mottoer
Norske monarkiet