Julius Ailio

Julius Edvard Ailio (født 19. juli 1872 i Loppis, som kollegaen Pälsi, død 4. mars 1933 i Helsingfors) hette opprinnelig Ax. Finsk arkeolog, politiker, direktør for det finske nasjonalmuseets forhistoriske avdeling 1920-30, riksdagsmann (sosialdemokrat) 1919-21 og 1924-32, utdanningsminister 1926-27. En av grunnleggerne av Työväen akatemia og dets første leder 1924-33.

Den første autoritative beskrivelsen av et større kamkeramisk fundmaterial inngår i hans avhandling fra i 1909. Ailio observerte avvikende leirekar mellom båtøkskulturen og kamkeramikken. Hans typeinndelning som framlegges der var banebrytende, selv om visse deler har blitt revidert. 

Ailio framla allerede i 1917 flere argumenter till støtte for teorien om en kontinuitet i befolkningen, i det minste i Tavastland. Han grunnla Tavastlands landskapsmuseum. 

 Politiker 
Julius Ailio var politisk engasjert, og sluttet seg til seg etter storstreiken 1905 til sosialdemokratene; han grunnla Arbetarakademien (fi. Työväen akatemia) i Grankulla, som han var leder for 1924-33.  

 Bibliografi 
 Die Steinzeitlichen Wohnplatzfunde in Finnland (2 bd, 1909)
 Die geographische Entwicklung des Ladogases (1915)
 Fragen der russischen Steinzeit (1922)

 Litteratur 
 Finlands historia, 1. (1993)

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Kategori:Finske arkeologer
Kategori:Finske ministre
Kategori:Finske riksdagsmedlemmer
Kategori:Alumni fra Helsingfors universitet
Kategori:Personer fra Loppi