Asta Nielsen

Asta Sophie Amalie Nielsen (1881–1972) var en dansk skuespiller, en av stumfilmens første og største stjerner og blant stumfilmens første sexsymboler. 

Hun ble utdannet på Det kongelige Teaters elevskole og debuterte i 1902. I 1910 filmdebuterte hun i Afgrunden, den markerte både Asta Nielsens og dansk stumfilms europeiske gjennombrudd. I 1912 flyttet hun til Tyskland hvor hun ble landets best betalte skuespiller. Med avbrudd arbeidet hun i Tyskland inntil hun, presset av det nazistiske styret flyttet tilbake til Danmark i 1937 hvor hun bodde til sin død i 1972.

 Unge år 
Asta Nielsen ble født på Vesterbro i København, hennes far, Jens Christian Nielsen (1847–1895), var arbeider og moren, Ida Frederikke Petersen (1843–1912), var vaskekone. Asta utdannet seg til skuespiller ved Det kongelige teaters elevskole og debuterte i 1902 på Dagmarteatret, hvor hun ble inntil 1905. Fra 1908 til 1910 arbeidet hun ved Det ny Teater og hun turnerte også i Norge og Sverige, men slo aldri riktig gjennom ved teateret.

 Filmkarriere 
I 1910 debuterte hun i stumfilmen Afgrunden. Den ble regissert av Urban Gad, og filmen ble både Asta Nielsens og dansk films europeiske gjennombrudd. Etter Afgrunden spilte hun i ytterligere to filmer i Danmark, hvorpå hun flyttet til Tyskland og sammen med Urban Gad fikk stor suksess. Mot slutten av første verdenskrig dro hun tilbake til Danmark, men returnerte til Tyskland og fortsatte filmkarrieren. Asta Nielsen mestret imidlertid ikke lydfilmen, og hennes eneste lydfilm, Unmögliche Liebe (1932), ble ingen suksess.

Adolf Hitler ønsket å involvere Nielsen i propagandaen sin. I et personlig møte sa han: «Jeg kan si tusen ord, og ingen forstår meg. Men en eneste bevegelse av Dem forstår hele verden.» Nielsen bevarte imidlertid sin personlige integritet, og noe samarbeid med Hitler kom aldri på tale. Hun svarte: «Mener De denne bevegelsen?» og gjorde hitlerhilsen. Hitlers forhåpninger ble ingenting av.Folke Schimanski: Berlin (s. 225), Historiska media, ISBN 978-91-85873-5 Greta Garbo uttalte om Asta Nielsen at når det gjaldt uttrykk og bredde, «så er jeg ingenting sammenlignet med henne». 
I perioden 1925-33 ble Nielsens iøynefallende «fiskerhus» på ferieøyen Hiddensee (åpent for besøkende)Asta Nielsens fiskerhus på Hiddensee sentrum for en større gruppe kunstnere. Asta Nielsen omtales i boken Det 20. århundrede – De 100 mest betydningsfulde personer i Danmark.

 Senere karriere 
Asta Nielsen flyttet tilbake til Danmark for godt i 1937 og arbeidet med opplesninger i radio, skrev en selvbiografi og noen noveller. I 1968 skrev, instruerte og produserte hun en selvbiografisk film, Asta Nielsen, da hun var misfornøyd med den Henrik Stangerup hadde produsert om hennes liv.

 Privatliv 
Asta Nielsen var gift tre ganger, men i sin selvbiografi Den tiende muse omtalte hun verken sin datter eller sine ekteskap.<ref>[https://www.gravsted.dk/person.php?navn=astanielsen «Asta Nielsen», gravsted.dk]</ref> Første ektemann var Urban Gad (1879-1947) som hun var gift fra 1912 til skilsmissen i 1918.Poul Malmkjær: Asta: mennesket, myten og filmstjernen (s. 107 og 184), forlaget P. Haase, København 2000, ISBN 87-559-1132-3 I 1919 giftet hun seg med den svenske reserveløytnanten Ferdinand Wingårdh som hun skilte seg fra i 1923.Poul Malmkjær: Asta: mennesket, myten og filmstjernen (s. 201-02)  I årene 1923-36 bodde hun sammen med den russiske skuespilleren Gregorij Chmara. I 1970 giftet hun seg på Frederiksberg rådhus med kunsthandleren Anders Christian Theede (1899-1988). 

I 1901 hadde hun fått datteren Jesta – men fortalte aldri hvem faren var. Jesta ble levert på et barnehjem, men en måned senere hentet Asta Nielsen barnet igjen på oppfordring av sin mor som sa:  «I vår familie gir vi ikke bort barn.» Jesta vokste opp hos sin mormor og fikk først kontakt med sin mor langt oppe i tenårene, da morens karriere var på sitt høyeste, og datteren kom i veien. Smerten over dette fulgte Jensa hele livet. Hennes mor bosatte seg på Peter Bangsvej 61. Våren 1966 traff forfatteren Henrik Stangerup divaen i et middagsselskap, «84 år og frisk som en 40-åring», skrev han i sin posthume essay-samling Tværtimod. Han ønsket å lage en kortfilm med og om henne, men det skar seg raskt da han kom i skade for å kalle henne «fru Nielsen». Hun opplyste straks at han fikk kalle henne enten «fru Asta Nielsen» eller die Asta som tyskerne gjorde. ««Fru Nielsen» kan De kalle renholderen min.» Prosjektet strandet fullstendig da Stangerup nektet å klippe i scenene.Dorte Myhre: «Den første diva», Berlingske 15. august 2003 
Jesta tok sitt liv 12. oktober 1964 etter at mannen hennes, Paul Vermehren, omkom i en bilulykke. Asta Nielsen døde i 1972 på Frederiksberg Hospital der hun var innlagt etter å ha brukket et bein. Hun er begravd i fellesgraven på Vestre kirkegård, der også datteren og svigersønnen hennes er begravd.Bilde av Asta Nielsens grav

I 1994 ble Mosestien ved siden av Nordisk Film i Valby - kjent fra de danske filmene om Olsen-banden - omdøpt til Asta Nielsen strædet.Asta Nielsen-stredet i Valby, København Eva Tind laget i 2016 en dokumentarfilm om stumfilmstjernen. Det finnes en dødsmaske av Asta Nielsen som er i Torben Skjødt Jensens eie.Brian Petersen: En rød løber for Asta Nielsen, filmanmeldelse 12. september 2016 Jensen laget en portrettfilm om Nielsen i 2003, Den talende muse'', basert på lydopptak av telefonsamtaler mellom Nielsen og hennes venn Frede Schmidt i årene 1957-59.Den talende muse, 2003

 Filmografi 
 Afgrunden (som Magda Vang; instruktør Urban Gad, 1910) (Danmark)
 Der fremde Vogel (som May; instruktør Urban Gad, 1911) (Tyskland)
 Balletdanserinden (som Camille Flavier, balletdanserinde; instruktør August Blom, 1911) (Danmark)
 In dem grossen Augenblick (som Annie, hushjelp; instruktør Urban Gad, 1911) (Tyskland)
 Den sorte Drøm (som Stella, cirkusdanserinde; instruktør Urban Gad, 1911) (Danmark)
 Heisses Blut (som Jonna; instruktør Urban Gad, 1911) (Tyskland)
 Zigeunerblut (som sigøynerkvinnen Luscha; instruktør Urban Gad, 1911) (Tyskland)
 Nachtfalter (som Olga / frk. Yvonne; instruktør Urban Gad, 1911) (Tyskland)
 Die Verräterin (som Yvonne, de Bougivals datter; instruktør Urban Gad, 1911) (Tyskland)
 Die arme Jenny (som Jenny; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Dødsdansen (som Bella; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Das Mädchen ohne Vaterland (som Zidra; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Wenn die Maske fällt (som Sanna; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Die Kinder des Generals (som Thekla, generalens datter; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Zu Tode gehetzt (som Paula Müller; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Die Macht des Goldes (som Creszenz, Mutter Fitzingers datter; instruktør Urban Gad, 1912) (Tyskland)
 Die Suffragette (som Nelly; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 Die Filmprimadonna (som Ruth Breton; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 Die Sünden der Väter (som Hanna, Meyers datter; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 Jugend und Tollheit (som Jesta Müller; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 Der Tod in Sevilla (som Juanita; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 Komödianten (som Kamma; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 S. 1. (som Gertrud, generalens datter; instruktør Urban Gad, 1913) (Tyskland)
 Den lille Engel (som Jesta; instruktør Urban Gad, 1914) (Tyskland)
 Die weissen Rosen (som Hedda Frank; instruktør Urban Gad, 1914) (Tyskland)
 Das Feuer (som Wanda Petry, skolerytterske; instruktør Urban Gad, 1914) (Tyskland) Das Kind ruft (som Elena; instruktør Urban Gad, 1914) (Tyskland)
 Vordertreppe und Hintertreppe (som Sabine; instruktør Urban Gad, 1914) (Tyskland)
 Zapatas Bande (instruktør Urban Gad, 1914) (Tyskland)
 Die Tochter der Landstrasse (som Zirzi; instruktør Urban Gad, 1915) (Tyskland)
 Die falsche Asta Nielsen (som Asta Nielsen (seg selv) & Bolette; instruktør Urban Gad, 1915) (Tyskland)
 Das Versuchskaninchen (som Jesta; instruktør Edmund Edel, 1916) (Tyskland)
 Das Liebes-ABC (som Lis; instruktør Magnus Stifter, 1916) (Tyskland)
 Engeleins Hochzeit (som Jesta; instruktør Urban Gad, 1916) (Tyskland)
 Die ewige Nacht (som Marta, en blind pike; instruktør Urban Gad, 1916) (Tyskland)
 Dora Brandes (som Dora Brandes; instruktør Magnus Stifter, 1916) (Tyskland)
 Die Börsenkönigin (som Helene Netzler, kobbermineeje; instruktør Edmund Edel, 1916) (Tyskland)
 Aschenbrödel (som Lotte; instruktør Urban Gad, 1917) (Tyskland)
 Das Waisenhauskind (som Esther; instruktør Walter Schmidthässler, 1917) (Tyskland)
 Das Eskimobaby (som Ivigtut; instruktør Walter Schmidthässler, 1918) (Tyskland)
 Im Lebenswirbel (som Margit; instruktør Heinz Schall, 1918) (Tyskland)
 Die Rose der Wildnis (som Wanda; instruktør Walter Schmidthässler, 1918) (Tyskland)
 Mod Lyset (som komtesse Ysabel, grevinnens datter; instruktør Holger-Madsen, 1919) (Danmark)
 Das Ende vom Liede (som Dora, fru von Warens datter; instruktør Willy Grunwald, 1919) (Tyskland)
 Nach dem Gesetz (som Sonja Waler, journalist, Erichs søster; instruktør Willy Grunwald, 1919) (Tyskland)
 Rausch (som Henriette; instruktør Ernst Lubitsch, 1919) (Tyskland)
 Der Reigen (som Elena; instruktør Richard Oswald, 1920) (Tyskland)
 Steuermann Holk (som Isabella Bouflon; instruktør Ludwig Wolff, 1920) (Tyskland)
 Kurfürstendamm (som piken Lissy og kokkepiken Marie; instruktør Richard Oswald, 1920) (Tyskland)
 Graf Sylvains Rache (som Madeleine; instruktør Willy Grunwald, 1920) (Tyskland)
 Hamlet (som Prins Hamlet; Svend Gade, instruktør Heinz Schall, 1921) (Tyskland) også som producent
 Die Geliebte Roswolskys (som Mary Verhag; instruktør Felix Basch, 1921) (Tyskland) Irrende Seelen (som Nastasja Barashkova; instruktør Carl Froelich, 1921) (Tyskland)
 Der Absturz (som Kaja Falk; instruktør Ludwig Wolff, 1922) (Tyskland)
 Fräulein Julie (som Julie; instruktør Felix Basch, 1922) (Tyskland)
 Brigantenrache (som Anica, en dalmatisk bondepike; instruktør Reinhard Bruck, 1922) (Tyskland)
 Vanina (som Vanina, guvernørens datter; instruktør Arthur von Gerlach, 1922) (Tyskland)
 Erdgeist (som Lulu; instruktør Leopold Jessner, 1923) (Tyskland)
 Die Tänzerin Navarro (som Carmencita Navarro; instruktør Ludwig Wolff, 1923) (Tyskland)
 I.N.R.I. – Ein film der Menschlichkeit (som Maria Magdalene; instruktør Robert Wiene, 1923) (Tyskland)
 Das Haus am Meer (som Teresa, Enricos hustru; instruktør Fritz Kauffmann, 1924) (Tyskland)
 Die Schmetterlingsschlacht (som Rosi; instruktør Franz Eckstein, 1924) (Tyskland)
 Die Frau im Feuer (som Josefine; instruktør Carl Boese, 1924) (Tyskland)
 Lebende Buddhas (som kvinne fra Tibet; instruktør Paul Wegener, 1924) (Tyskland)
 Die freudlose gasse (som Maria Lechner; instruktør G.W. Pabst, 1925) (Tyskland)
 Athleten (som Prinsesse Wanda; instruktør Friedrich Zelnik, 1925) (Tyskland)
 Hedda Gabler (som Hedda, Tesmans hustru; instruktør Franz Eckstein, 1925) (Tyskland)
 Laster der Menschheit (som Tamara, das Experiment; instruktør Rudolf Meinert, 1926) (Tyskland)
 Die Gesunkenen (som Anna, Grossers kone; instruktør Rudolf Walter-Fein, 1926) (Tyskland)
 Dirnentragödie (som Auguste, en eldre prostituert; instruktør Bruno Rahn, 1927) (Tyskland)
 Gehetzte Frauen (som Clarina, sangerinne; instruktør Richard Oswald, 1927) (Tyskland)
 Kleinstadtsünder (som Selma Karchow; instruktør Bruno Rahn, 1927) (Tyskland)
 Das gefährliche Alter (som Elsie, Lindners hustru; instruktør Eugen Illes, 1927) (Tyskland)
 Unmögliche Liebe (som Vera Holgk; instruktør Erich Waschneck, 1932) (Tyskland)
 Asta Nielsen (som Asta Nielsen; Asta Nielsen, 1968) (Danmark) også som instruktør og manuskriptforfatter
 Die Asta – portræt af Asta Nielsen (som Asta Nielsen; instruktør Jørgen Roos, Ib Rehné, 1995) (Danmark)

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 Om Asta Nielsen, fra Dansk kvindebiografisk leksikon
 Om Asta Nielsen, fra Det danske filminstitut
 Asta Nielsen i FemBio.


Kategori:Danske skuespillere
Kategori:Personer fra København