Balthazar Johannes Vorster

Balthazar Johannes Vorster (1915–1983), bedre kjent som John Vorster, tjente som statsminister i Sør-Afrika fra 1966 til 1978 og president i Sør-Afrika fra 1978 til 1979. Han var kjent for å støtte apartheid, men la om til en mer liberale utenrikspolitikk enn sine forgjengere, i et forsøk på å bedre relasjonene med nabolandene.

 Biografi 
 Støtte til nazismen 
Da han var yngre, ytret Vorster sin uenighet med hensyn til Sør-Afrikas innblanding på den allierte siden i Andre verdenskrig, samtidig som han snakket positivt om det nazistiske riket Adolf Hitler hadde grunnlagt, og så på Det tredje riket som en bra modell for et land.Templin, J. A. (1968). God and the covenant in the South African wilderness. Church History, 37(3), 281-297. «During World War II the Nationalist minority, led by men such as Verwoerd and Vorster, opposed Britain by sympathizing with Adolf Hitler..»

 1940- til 50-tallet 
Etter at han ble løslatt fra en arbeidsleir i Koffiefontein (han ble innsatt for å ha vært involvert i den pro-tyske organisasjonen Ossewabrandwag i 1942), ble Vorster et aktivt medlem av Nasjonalistpartiet, som begynte å innføre apartheid i 1948. Selv om det lenge hadde foregått rasediskriminering til fordel for de hvite i sørafrikansk politikk og samfunn, institusjonaliserte Nasjonalistpartiet rasisme gjennom lovgivningen.

I 1953 ble Vorster valgt inn til Volksraad, hvor han representerte Nigel i Transvaal. Han var medlem av parlamentet mens Daniel François Malan, Johannes Gerhardus Strijdom og Dr. Hendrik Frensch Verwoerd var statsministre. Vorsters fortid som militærnekter og nazisympatisør ble brukt mot ham, men hans svar til kritikerne var at han nå hadde «fått troen på» det parlamentariske systemet.

 1960- til 70-tallet 
Som leder av det høyreradikale Nasjonalistpartiet, ble han valgt til justisminister i 1961, under statsminister Verwoerd. Da Verwoerd ble myrdet i 1966 ble Vorster valgt som erstatning av Nasjonalistpartiet. Han fortsatte Verwoerds innføring av apartheid, og i 1968 fjernet han de fire setene i parlamentet som var reservert for representanter valgt inn av fargede velgere.

Vorster var mer pragmatisk enn sine forgjengere i forhold til utenrikspolitikk. Ekstremister innen Nasjonalistpartiet ble misfornøyd med ham da han ville forbedre de diplomatiske forbindelsene med andre afrikanske land, og lot mørkhudede afrikanske diplomater bo i hvite områder. Uoffisielt støttet han, men nektet å offisielt erkjenne, nabostaten Rhodesia, som ble styrt av en hvit minoritet som hadde gjort opprør mot det britiske styret. Vorster fulgte den hvite offentligheten ved å støtte Rhodesia, men ville ikke komme på kant med viktige politiske allierte i USA ved å erkjenne staten. I 1974 presset han Ian Smith, daværende statsminister i Rhodesia, til å godta at et hvitt minoritetsstyre ikke kunne fortsette i all evighet.

 Pensjonering 
Vorster trakk seg som statsminister i 1978 etter 12 år som regjeringssjef. Pieter Willem Botha tok over og innførte etter hvert de første reformene i apartheidsystemet. Etter at han trakk seg som statsminister, ble Vorster valgt til president i Sør-Afrika. Perioden som president ble imidlertid veldig kort. Etter Muldergateskandalen, oppkalt etter Dr. Connie Mulder, hvor Vorster og noen av ministrene ble funnet skyldige i å stjele penger for så å investere dem i et fond for å opprette The Citizen, den eneste store engelskspråklige avisen som støttet Nasjonalistpartiet. Etterforskningen viste at Vorster visste alt om korrupsjonen. Han sa fra seg stillingen som president i skam. Han døde i 1983, 67 år gammel.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Nettsted for Vorsterfamilien. (På afrikaans.)
 B.J. Vorster, BookRags
 B. J. Vorster: Utvalgte taler
 The Rise of the South African Reich – Chapter 6, Brian Bunting, 1969

Kategori:Personer fra Eastern Cape
Kategori:Sørafrikanske statsministre
Kategori:Sørafrikanske presidenter