Eristalini

Anasimyia
 Arctophila
 Conosyrphus
 Eristalinus
 Eristalis
 Helophilus
 Lejops
 Mallota
 Mesembrius
 Myathropa
 Parhelophilus
 Sericomyia

Eristalini er en undergruppe i familien blomsterfluer. De er middels store til store blomsterfluer som har det til felles at larvene utvikler seg i vann eller meget fuktige miljøer. Ellers kan de se ganske ulike ut.

 Utseende 
Grovt sett kan man dele underfamilien inn i to grupper. Den ene, som omfatter slektene Eristalinus, Eristalis, Mallota, Myathropa, Arctophila og Sericomyia, er store, mer eller mindre tett hårete, kraftige fluer som har en ensfarget thorax. Den andre gruppen, med slektene Anasimyia, Helophilus, Parhelophilus og Lejops, er gjerne mindre og slankere, lite hårete, thorax har lyse lengdestriper og bakkroppen gule flekker. Larvene, kalt rottehalelarver, har et karakteristisk, langt og fleksibelt ånderør på bakkroppsspissen som de strekker opp til overflaten for å puste.

 Levevis 
De voksne (imago) fluene flyr helst i områder nær vann, i eller ved åpen skog. Men de kan også påtreffes i hager eller på gress- og blomsterenger. De besøker blomster eller sitter og soler seg. 

Larvene de såkalte «rottehalelarvene», lever i bunnslammet, på bunnen av ferskvann. De har bakkroppsspissen forlenget til et ånderør (pusterør), som kan bli lenger enn kroppen.  Noen av artene trives godt i forurenset vann, for eksempel i septiktanker. Andre arter har mer spesielle biotopkrav og er sjeldne. Noen arter lever bare i vannfylte hulrom i trær.

 Systematisk inndeling med nordiske arter 

 Fluer (Brachycera)  
 Muscomorpha 
 høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
 Aschiza
 blomsterfluer (Syrphidae)
 underfamilien Eristalinae
 gruppen vannblomsterfluer, Eristalini
 slekten dronefluer, Eristalis Latreille, 1804 – 18 arter i Norge
 kystdroneflue, Eristalis abusiva Collin, 1931 -liten art, langs kysten i det meste av Norge
 Eristalis alpina (Panzer, 1798) – ikke funnet i Norge, noen få funn i Sverige og Danmark  
 lysskjeggdroneflue, Eristalis anthophorina (Fallén, 1817) – mest i Nord-Norge, gamle funn ved Oslofjorden  
 liten droneflue, Eristalis arbustorum (Linnaeus, 1758) – liten art med store, gule flekker på bakkroppen, hele Norge unntatt i fjellet  
 rødfotdroneflue, Eristalis cryptarum (Fabricius, 1794) – med oransje sideflekker, langs kysten på myrer  
 finnmarksdroneflue, Eristalis fratercula (Zetterstedt, 1838) – tett hårete, bare i Finnmark i Norge 
 arktisk droneflue, Eristalis gomojunovae Violovitsh, 1977 – bare i Troms og Finnmark i Norge   
 fjelldroneflue, Eristalis hirta Löw, 1866 – fjellet i Sør-Norge, og i Nord-Norge
 engdroneflue, Eristalis interrupta (Poda, 1761) – hele Norge, ikke i fjellet  
 svartskjeggdroneflue, Eristalis intricaria (Linnaeus, 1758) – stor, tett hårete art, hele landet bortsett fra høyfjellet    
 hagedroneflue, Eristalis lineata (Harris, 1776) (Eristalis horticola) – vanlig nord til Nordland, ikke i fjellet   
 praktdroneflue, Eristalis oestracea (Linnaeus, 1758) – stor, tett hårete, kontrastrikt farget. Kysten av Sør- og Østlandet og Pasvik  
 gulfotdroneflue, Eristalis pertinax (Scopoli, 1763) – vanlig i Sør-Norge, ikke i fjellet  
 vårdroneflue, Eristalis picea (Fallén, 1817) – Østlandet og Sørlandet    
 sommerdroneflue, Eristalis pseudorupium Kanervo, 1938 – delt utbredelse i Norge: Sør- og Østlandet, Troms og Finnmark  
 blank droneflue, Eristalis rupium Fabricius, 1805 – over hele Norge, en av de vanligste artene, med tydelig mørk flekk i vingene   
 vandredroneflue, Eristalis similis Fallén, 1817 – bare funnet på Sørlandet i Norge  
 stor droneflue, Eristalis tenax (Linnaeus, 1758) – vanlig over så godt som hele Norge   
 slekten dronefluer, Eristalinus
 tangdroneflue, Eristalinus aeneus (Scopoli, 1763)
 sotsvart droneflue, Eristalinus sepulchralis (Linnaeus, 1758)
 slekten damblomsterfluer, Anasimyia Schiner, 1864 (synonym Eurimyia Bigot, 1883)
 midjedamblomsterflue, Anasimyia contracta Claussen & Torp, 1980 – bare ved Oslofjorden i Norge
 tidlig damblomsterflue, Anasimyia interpuncta (Harris, 1776) – Østlandet
 snutedamblomsterflue, Anasimyia lineata (Fabricius, 1787) (synonym Eurimyia lineata) – langs kysten over det meste av Norge
 sen damblomsterflue, Anasimyia lunulata (Meigen, 1822) – langs kysten til Bergens-området
 krokflekket damblomsterflue, Anasymyia transfuga (Linnaeus, 1758) – bare ved Oslofjorden i Norge
 slekten Lejops Rondani, 1857 – bare én art:
 Lejops vittatus (Meigen, 1822)
 slekten solfluer, Helophilus Meigen, 1822
 mørk solflue, Helophilus affinis Wahlberg, 1844 – Sør-Norge, mangler på mesteparten av Vestlandet
 Helophilus bottnicus Wahlberg, 1844 – svært mørk art, ikke funnet i Norge, men noen få, gamle funn i nordlige deler av Sverige og Finland
 taigasolflue, Helophilus groenlandicus (Fabricius, 1780) – spredte funn over mye av Norge, mest i nord 
 gråflekket solflue, Helophilus hybridus Loew, 1846 – Sør-Norge, ikke i fjellet
 arktisk solflue, Helophilus lapponicus Wahlberg, 1844 – Dovrefjell og innlandet i Nord-Norge
 vanlig solflue, Helophilus pendulus (Linnaeus, 1758) – meget vanlig over hele Norge. En av våre tallrikeste blomsterfluer.
 stor solflue, Helophilus trivittatus (Fabricius, 1805) – stor, lys art, ansiktet uten svart midtstripe. Langs kysten til Hordaland, ett funn ved Trondheim
 slekten Mesembrius Rondani, 1857 – ligner Helophilus, ikke i Norden
 slekten strandblomsterfluer, Parhelophilus Girschner, 1897
 ringet strandblomsterflue, Parhelophilus consimilis (Malm, 1863) – langs kysten til Rogaland
 Parhelophilus crococoronatus Reemer, 2000 – Sør-Europa
 Parhelophilus frutetorum (Fabricius, 1775) – ikke i Norge, utbredt i Sør-Sverige
 Parhelophilus sibirica (Stackelberg, 1924) – Sibir
 gul strandblomsterflue, Parhelophilus versicolor (Fabricius, 1794)
 slekten råtehullfluer, Mallota Meigen, 1822 
 Mallota cimbiciformis (Fallén, 1817) – bakkroppen med glissen, hvitaktig behåring. Ikke funnet i Norge, noen få funn fra Danmark og Skåne
 gul råtehullflue, Mallota megilliformis (Fallén, 1817) – bakkropp tett kledt med gule hår. Ett funn fra Norge, Fetsund, Akershus, i 1994.
 slekten dødningehodeblomsterfluer, Myathropa Rondani, 1845
 dødningehodeblomsterflue, Myathropa florea (Linnaeus, 1758) 
 slekten bjørneblomsterfluer, Arctophila Schiner, 1860
 gulstripet bjørneblomsterflue, Arctophila bombiformis (Fallén, 1810) – ved Oslofjorden og i Trøndelag, ikke vanlig
 Arctophila superbiens (Müller, 1776) – bare i Danmark og Skåne i Norden
 slekten Conosyrphus Frey, 1915 – ikke i Norden
 slekten tigerfluer, Sericomyia Meigen, 1803
 arktisk tigerflue, Sericomyia arctica Schirmer, 1913 – bare kjent fra Pasvikdalen i Norge
 polartigerflue, Sericomyia jakutica (Stackelberg, 1927) – ett over 100 år gammelt funn fra Finnmark
 fjelltigerflue, Sericomyia lappona (Linnaeus, 1758) – vanlig over hele Norge
 svart tigerflue, Sericomyia nigra Portschinsky, 1873 – funnet over store deler av Norge, men ikke vanlig
 myrtigerflue, Sericomyia silentis (Harris, 1776) – vanlig over hele Norge bortsett fra Finnmark

 Litteratur 
 Nielsen, Tore R. 1999. Check-list and distribution maps of Norwegian hoverflies with description of Platycheirus laskai nov. sp. (Diptera, Syrphidae). NINA Fagrapport 035. Norsk institutt for naturforskning.
 Nielsen, Tore R. Syrphidae checklist - Norway. www.syrphidae.com/checklist.php  - Sjekkliste over norske arter.
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org 
 Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.
 Torp, E. 1994. Danmarks svirrefluer (Diptera: Syrphidae). Apollo Books, Stenstrup.

 Eksterne lenker 

 www.syrphidae.com/ – the Syrphidae website 
 Internet Syrphidae keys – Nøkkel til å artsbetemme europeiske dronefluer
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Kategori:Blomsterfluer