Suzy (film)

Suzy er en amerikansk dramafilm fra 1936, regissert av George Fitzmaurice og produsert av Metro-Goldwyn-Mayer. I hovedrollene spiller Jean Harlow, Franchot Tone og Cary Grant. Filmen handler om en korpike som blir enke etter at ektemannen hennes blir myrdet. Hun gifter seg med ny mann, men så viser det seg at den første ektemannen ikke er død likevel. Manus er skrevet av Dorothy Parker, Alan Campbell, Horace Jackson og Lenore J. Coffee, basert på romanen Suzy (1934), skrevet av Herbert Gorman.

 Handling 
I 1914 arbeider den amerikanske korpiken Suzanne «Suzy» Trent (Jean Harlow) i London, men sliter med å få endene til å møtes. Hun forelsker seg i den irske ingeniøren og oppfinneren Terry Moore (Franchot Tone). En kveld han skal vise henne hva han arbeider med, blir de tilfeldigvis vitne til en tysk sammensvergelse, som Terrys sjef fru Schmidt (Greta Meyer) er innblandet i. Fru Schmidt ser Terry, men vet ikke at han ikke forstår tysk, så hun lover ham en forfremmelse for å unngå at han forteller det hun tror han vet. Samme kvelden gifter Suzy og Terry seg. Da de kommer hjem igjen til leiligheten etterpå, blir Terry skutt, og tilsynelatende drept, av en mystisk kvinne som de så sammen med fru Schmidt. En nabokvinne tror at det var Suzy som skjøt ham.

Suzy flykter til sin venninne Maisie (Inez Courtney) i Paris, for å ikke bli arrestert. På samme tid starter første verdenskrig. Suzy får seg arbeid som kabaretsangerinne. Hun møter og forelsker seg i den franske piloten Andre Charville (Cary Grant). De gifter seg kort tid etterpå. Andres far, baron Edward Charville (Lewis Stone), er ikke fornøyd med ekteskapet, ettersom han vet at hans sønn er en svært impulsiv kvinnebedårer. Suzy bor sammen med baron Charville da Andre må reise ut igjen i krigen. Andre fortsetter å ha mange kvinnelige bekjentskaper, til tross for at han er gift, men Suzy mistenker ingenting.

En dag får Suzy et telegram om at Andre har blitt såret og er på sykehus, så hun reiser for å besøke ham. På sykehuset blir hun introdusert for en av Andres venner, som til hennes store sjokk er Terry. Suzy sier ingenting til Andre med en gang, men etter å ha snakket med Terry, som anklager henne for å bare bry seg om seg selv, bestemmer hun seg for å fortelle Andre alt. På sykehuset ser hun imidlertid Andre kysse en annen kvinne og bestemmer seg i stedet for å reise hjem igjen. Mens hun senere leser i et magasin, får hun øye på et bilde av Andre sammen med Madame Diane Eyrelle (Benita Hume), som hun kjenner igjen som den samme kvinnen som skjøt Terry. Suzy reiser tilbake for å advare Andre. Hun forteller først Terry hva hun har funnet ut og han blir med henne for å snakke med Andre.

Andre er hjemme hos Madame Eyrelle da de kommer og nekter først å tro på dem. Da sannheten til slutt kommer frem, blir Andre skutt av en av Madame Eyrelles medhjelpere, som flykter sammen med henne. Andre har et viktig oppdrag som han ber Terry om å utføre i stedet for ham. Han ber deretter Suzy om tilgivelse før han dør. Terry ser Madame Eyrelle og hennes medhjelper mens han flyr ut og skyter dem. Oppdraget er vellykket, men Terry krasjlander utenfor huset til Madame Eyrelle. Ettersom Andre er en krigshelt, ønsker ikke Suzy at han skal få ettermælet sitt ødelagt av å ha hatt et forhold med en spion. Terry hjelper til med å legge Andre utenfor flyet, slik at han tilsynelatende døde da det krasjet. Etter Andres begravelse, følger Terry Suzy tilbake til Paris.

 Medvirkende 
 Jean Harlow som Suzanne «Suzy» Trent
 Franchot Tone som kaptein Terry Moore
 Cary Grant som kaptein Andre Charville
 Lewis Stone som baron Edward Charville
 Benita Hume som Madame Diane Eyrelle
 Reginald Mason som kaptein Barsanges
 Inez Courtney som Maisie alias «Frostbite»
 Greta Meyer som fru Schmidt
 David Clyde som Knobby McPherson
 Christian Rub som «Pop» Gaspard, pianisten
 George Spelvin som Gaston
 Una O'Connor som fru Bradley, Suzys husvertinne
 Theodore von Eltz som revyprodusent
 Dennis Morgan som løytnant Charbret

 Produksjon 
Metro-Goldwyn-Mayer kjøpte filmrettighetene til Herbert Gormans roman Suzy (1934) for 15 000 dollar kort tid etter at den ble utgitt. En rekke manusforfattere arbeidet med manuset før produksjonen startet, men det fullførte manuset er bare kreditert Dorothy Parker, Alan Campbell, Horace Jackson og Lenore J. Coffee. Suzy var den fjerde og siste filmen som Jean Harlow og Franchot Tone spilte i sammen. MGM ønsket ikke å bruke en av de mannlige skuespillerne som de hadde under kontrakt i den mindre rollen som kaptein Andre Charville og lånte derfor Cary Grant fra Paramount Pictures. Han avslo først rollen, men aksepterte den etter at Coffee hadde gjort noen endringer i manuset.

Innspillingen foregikk fra 6. april til 29. mai 1936. MGM leiet opptak fra Howard Hughes til flyscenene, der en scene er hentet fra krigsdramaet Luftens dæmoner (1930), som også var Harlows gjennombruddsfilm. En rekke fly er fremtredende i filmen, inkludert Andres S.E.5-jagerfly, de tyske jagerflyene Fokker D.VII og Thomas-Morse S-4, samt det sjeldne passasjerflyet Sikorsky S-29-A som ble brukt for å fremstille det tyske bombeflyet Gotha. Etter at prøvevisningene av filmen ble negativt mottatt, fikk Doris Lind i oppgave å skrive noen nye scener som ble spilt inn i begynnelsen av juli. Scenene ble lagt til i begynnelsen av filmen og skulle gi rollefiguren Suzy mer personlighet.

 Musikk 
Harlow kunne ikke synge, så sangstemmen hennes ble dubbet av Edie Adams.

 Mottakelse 
Filmen ble en kommersiell suksess og tjente 1,8 millioner dollar, det tredobbelte av produksjonskostnadene. Kritikerne var generelt negative. Frank S. Nugent i The New York Times ble ikke imponert og sammenlignet filmen med geiten som er med i en kort scene: «Med polstret horn med dialog og ærverdig kinnskjegg med handling, kaster den seg over skjermen, skaper litt mild spenning og humper ut igjen, forlater oss med noen få estetiske blåmerker og en følelse av at litt frisk luft ikke ville skadet.» Han lot seg heller ikke overbevise av skuespillerprestasjonene og trakk frem geiten og Tone som de beste. Harlows rolletolkning ble beskrevet som «blant hennes dårligste» og Nugent mente at hun burde holde seg til komedie. Både Richard Watts jr. i New York Herald Tribune og Irene Thirer i New York Post var enig angående Harlow.

 Priser og nominasjoner 
Walter Donaldson og Harold Adamson ble nominert til Oscar for beste sang for «Did I Remember (To Tell You I Adore You)?», men Jerome Kern og Dorothy Fields vant for «The Way You Look Tonight» fra musikalkomedien Swing Time.

 Referanser 

 Litteratur 






Eksterne lenker


Kategori:Filmer fra 1936
Kategori:Dramafilmer fra USA
Kategori:Filmer om første verdenskrig
Kategori:Filmer basert på bøker
Kategori:Sort-hvitt-filmer
Kategori:Engelskspråklige filmer
Kategori:Filmer lagt til Paris