Den sørmandsjuriske jernbane

Den sørmandsjuriske jernbane (japansk: 南満州鉄道株式会社 / 南満洲鉄道株式会社, Minami Manshū Tetsudō Kabushikigaisha; forkortet 満鉄 Mantetsu) var et jernbaneselskap grunnlagt av Keiserriket Japan i Dalian i 1906, etter den russisk-japanske krig (1904–1905). Det opererte i det japanskkontrollerte Mandsjuria. Etter at Japan annekterte Korea fikk selskapet også ansvaret for det koreanske jernbanenett, frem til 1925.

Den egentlige og opprinnelige jernbanestrekningen løp fra havnen i Lüshun på sørspissen av Liaodonghalvøya og nordover til Harbin, der den var tilknyttet den østkinesiske jernbane. 

 Mantetsus storhetstid 
Mantetsu, som selskapet Den sørmandsjuriske jernbane var kjent som fra sitt japanske selskapsnavn, ble det største utenlandske foretak i Kina frem til sammenbruddet i 1945. Under sin grunnleggende president, Goto Shimpei, tidligere japansk guvernør av Taiwan, vokste selskapet til å ble hoveddrivkraften for omformingen av hele det nordøstlige Kina til et område under tung japansk innflytelse. Mantetsu var et privat selskap med delvis statlig eierskap og sterke bånd til den japanske stat. Det gjenoppbygde områdets jernbanenett ved hjelp av amerikansk materiell og forgrenet seg til drift av kullgruver (ved Fushun og Yantai), havner (Andong, Yingkou og Dalian), hoteller og lagerbygninger. 

Fra 1910-årene og fremover bygde selskapet skoler, biblioteker, sykehus og andre almennyttige institusjoner i det øyemed å tiltrekke seg japanske og koreanske innvandrere. Selskapets akademiske avdeling vokste til å bli det største moderne forskningsforetak i hele Kina, og konsentrerte seg om landbruksforskning og industrielle metoder i jordbruket. 

Til 1925 driftet selskapet også jernbanene på Koreahalvøya.

I 1930-årene var Mantetsu blitt nærmest en stat i staten i Mandsjuria. Det og dets mange underbruk produserte stål, keramikk, glass, mel, vegetabilske kjøkkenoljer, elektrisitet og kjemiske produkter. Det var blitt til ett av de største konsernene ikke bare i Kina, men også i Japan. Det kan med rette anses som del av de japanske koloniseringsbestrebelser i Kina. Men det var også Tokyos sterkeste kort da landet ville påvise for vestmaktene hvilken Japan og japansk forretningsliv bidro til den modernisering av Kina som de alle gikk inn for.Odd Arne Westad: Restless Empire: China and the World since 1750, The Bodley Head, London, 2012, s 185-186, ISBN 978184921970  

Selskapet ble etter annen verdenskrigs avslutning i 1945 oppløst av den amerikanske okkupasjonsregjering i Japan, og Den røde armé overtok driften.

 Presidenter 
  Navn  Fra  Til1 Shinpei Goto 13. november 1906  14. juli 19082 Yoshikoto Nakamura 19. desember 1908  18. desember 19133 Ryutaro Nomura 19. desember 1913  15. juli 19144 Yujiro Nakamura 15. juli 1914  31. juli 19175 Shimbei Kunisawa 31. juli 1917  12. april 19196 Ryutaro Nomura  12. april 1919  31. mai 19217 Senkichiro Hayakawa 31. mai 1921  14. oktober 19228 Takeji Kawamura  24. oktober 1922  22. juni 19249 Banichiro Yasuhiro 22. juni 1924  19. juli 192710 Jōtaro Yamamoto  19. juli 1927  14. august 192911 Mitsugu Sengoku 14. august 1928  13. juni 193112 Yasuya Uchida  13. juni 1931  6. juli 193213 Hakutaro Hayashi  26. juli 1932  2. august 193514 Yōsuke Matsuoka 2. august 1935  24. mars 193915 Takuichi Ohmura  24. mars 1939  14. juli 194316 Naoto Kohiyama 14. juli 1943  11. april 194517 Motoki Yamazaki  5. mai 1945  30. september 1945

 Litteratur 
 Alvin Coox: Nomonhan: Japan Against Russia, 1939, Stanford, Stanford University Press,‎ 1990 ISBN 978-0-8047-1835-6
 Louise Young: Japan's Total Empire: Manchuria and the Culture of Wartime Imperialism, Berkeley, University of California Press,‎ 1999, ISBN 978-0-520-21934-2

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Jernbanestrekninger i Folkerepublikken Kina
Kategori:Jernbanestrekninger åpnet i 1906
Kategori:Japans historie
Kategori:Japanske selskaper
Kategori:Mandsjuria
Kategori:Dalian
Kategori:1906 i Kina