Slaget ved Inkerman

Slaget ved Inkerman var et militært oppgjør mellom  russiske styrker på den ene siden og franske og britiske styrker på den andre. Slaget sto 5. november 1854, og var en del av Krimkrigen som varte fra 1853 til 1856.

 Bakgrunn 
De engelsk, franske og tyrkiske styrkene gikk i land på i Jevpatoria på Krim den 14. september 1854. Kort tid etter hadde de omringet festningen Sevastopol, og holdt den beleiret i nesten et år. Russerne forsøkte å bryte beleiringen ved hjelp av en unnsetningsstyrke fra Bessarabia, og dette førte 25. oktober 1854 til slaget ved Balaklava, men slaget endte uten en avgjørende seier, og russerne var fortsatt beleiret.

 De allierte armeene 
 Den britiske armeen (Lord Raglan)
 Kavaleridivisjon (Lord Lucan)
 1. Infanteridivisjon (George, hertug av Cambridge) 1 331 mann
 2. Infanteridivisjon (John L. Pennefather) 2 956 mann
 3. Infanteridivisjon (Richard England) 281 mann
 4. Infanteridivisjon (George Cathcart) 2 217 mann
 Lett divisjon (George Brown) 649 mann

 Den franske armeen (Bosquet)
 Brigade Bourbaki 2 115 mann
 Brigade d'Autemarre 3 670 mann
 Tropper under Monet 2 432 mann

Troppestyrkene viser hvor mange soldater enhetene satte inn i slaget, ikke deres nominelle styrke.

 Den russiske armeen 
 Den keiserlige russiske armé (Mensjikov)
 Korps Soimonov 19 000 mann
 10. division
 16. division
 17. division / 1. brigade 
 Korps Paulov 16 000 mann
 11. division
 17. division / 2. brigade
 Korps Gortschakow 22 000 mann (ved Balaklava)

 Slaget 
5. november 1854 forsøkte de beleirede russerne å gjøre et utfall mot de britiske troppene som sto ved Inkerman. De avanserte i tre avdelinger: mens general Gortsjakov skulle binde de franske styrkene ved Balaklava med 22 000 mann, angrep generalene Soimonov og Paulov britene ved Inkerman med tilsammen 35 000 mann.

Russerne forsøkte å falle britene i flanken ved å besette høyden ved den nordlige enden av de britiske stillingene. Britene svarte ved å dreie frontlinjen og gå over til å forsvare seg. I omtrent tre timer med bitre kamper holdt ca. 8 000 britiske soldater stillingen mot rundt 30 000 russere før franske zouaver og styrker fra fremmedlegionen angrep russerne på deres flanke, og tvang dem til tilbaketrekning.

På denne måten lyktes det de allierte å forhindre et russisk utbrudd og fortsette beleiringen, riktignok med svært høye tap. De britiske enhetene som var i kamp mistet mer enn en tredjedel av sine menn, inklusive kommandanten av den divisjonen som bar hovedbyrden, generalmajor George Cathcart.

 Litteratur 
 German Werth: Der Krimkrieg, Frankfurt/M 1989, ISBN 3-548-34949-8
 Alexander Rodger Battle Honours of the British Empire, 2003, ISBN 1-86126-637-5
 A. W. Kinglake, The Invasion of the Crimea (ni bind), London 1863–87. (Ettertrykk Naval & Military Press, Mai 2003. – ISBN 978-1843424970)
 Ian Fletcher & Natalia Ishchenko: The Crimean War – A clash of empires, 2004, ISBN 1-86227-238-7

Kategori:Slag under Krimkrigen
Kategori:Konflikter i 1854
Kategori:1854 i Russland
Kategori:Slag med deltagelse av Storbritannia
Kategori:Slag med deltagelse av  Frankrike
Kategori:Slag med deltagelse av den franske fremmedlegionen
Kategori:Guvernementet Taurida
Kategori:Sevastopol