Roar Baglemo

Roar Baglemo (født Rinnan; 1937–1999) var en norsk forfatter, kjent for den selvbiografiske boken Rinnans sønn fra 1982, og et av de første allment kjente barneoffer for etterkrigstidens «demonisering» av norske nazister og kollaboratører under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.

I boken beskriver Baglemo hvordan det var å vokse opp i etterkrigstiden som sønn av Henry Oliver Rinnan (1915–1947), etterretningsagent og torturist for den tyske sikkerhetstjenesten i Trondheim 1941–1945. «Rinnan-bandens» infiltrasjoner av norsk motstandsbevegelse førte til at 83 personer ble drept og rundt tusen ble sendt i konsentrasjonsleir. 

Faren Henry Rinnan ble dømt til døden i landssvikoppgjøret og henrettet etter krigen, og moren, Klara Baglemo som hadde giftet seg med Henry i 1936, etablerte seg på nytt. Baglemo vokste opp hos sin bestemor. Han opplevde gjennom oppveksten å bli mobbet og plaget for sitt opphav og skiftet etternavn til Baglemo i voksen alder.

I selvbiografien forteller han at Frelsesarmeens menighet i Verdal var det eneste fristedet han hadde i oppveksten, og hvor han ikke ble mobbet.

Baglemo hadde tre barn.

 Bibliografi 
 Baglemo, Roar. Rinnans Sønn, Snøfugl forlag AS, 1982. ISBN 82-7083-117-4a

 Referanser 

Kategori:Norske forfattere