Asalslekten

se teksten

Asalslekten (Sorbus) er en planteslekt i rosefamilien. Arter med hele blad kalles asal (med trykk på første stavelse, jamfør atal og apal), og arter med ulikefinnete blad kalles rogn.

 Beskrivelse 
De er løvfellende trær og busker. Vinterknoppene er som regel store, og torner mangler alltid. Bladene kan være enkle, flikete eller finnete med mange overganger mellom de ulike typene; de sitter spredt, og bladkanten er tannet. Blomstene er tvekjønnede og sitter i en halvskjerm. Det er fem begerblad og fem kronblad. Hos alle arter unntatt vierasal er kronbladene hvite. Det er 15–25 pollenbærere med ulik lengde som sitter i 2–3 kranser.

Frukten er en kjernefrukt der den egentlige frukten er kjernehuset som har 2–5 kammer med to frø i hvert kammer. Det saftige fruktkjøttet omgir kjernehuset og er dannet ved at blomsterbunnen svulmer opp. Rester av begerbladene sitter igjen i toppen av den modne frukten unntatt hos underslektene Micromeles og Torminaria der de faller av og etterlater en grop. Fruktene er som regel røde bortsett fra hos serie Albocarmesinae som har røde, rosa eller hvite frukter med hvitt fruktkjøtt.Salvesen (2009), s. 7, 37

 Utbredelse og systematikk 
Slekten har 100–150 arter og har en vid utbredelse i de tempererte delene av Eurasia, Nord-Afrika og Nord-Amerika. Den deles i seks underslekter. Aria, Chamaemespilus, Cormus og Torminaria er utbredt i Europa og tilstøtende områder i Nord-Afrika og Vest-Asia. Underslekten Micromeles finnes i Sør-, Sørøst- og Øst-Asia. Rognartene (underslekt Sorbus) er utbredt i store deler av Eurasia og i Nord-Amerika.  

Asalslekten tilhører den artsrike og økonomisk viktige gruppen som tidligere ble kalt kjernefruktfamilien sammen med blant annet hagtorn (Crataegus), eple (Malus) og pære (Pyrus). Denne gruppen ble enten regnet som en egen familie eller betraktet som underfamilien Maloideae i rosefamilien. Nå regnes den som understammen Malinae (eller Pyrinae) i en utvidet underfamilie Amygdaloideae under rosefamilien.Salvesen (2009), s. 7–11

Fylogenetiske studier basert på genetikk viser at asalslekten ikke er en naturlig gruppe. Underslektene med finnete blad (Cormus og Sorbus) utgjør en gruppe, mens Torminaria, Aria og Chamaemespilus danner en annen gruppe. Micromeles har fellestrekk med begge gruppene og er antakelig oppstått ved tidlig hybridisering mellom forfedrene til de to andre gruppene.

 Apomiksis 
Innenfor asalslekten finnes det to typer formering. Én gruppe består av noen få, vidt utbredte arter som er diploide (kromosomtall 2n = 34). De formerer seg seksuelt, det vil si at de setter frø etter pollinering og befruktning. Den andre gruppen er apomiktiske; de danner frø uten befruktning slik at avkommet blir en klon av morplanten. De apomiktiske artene er som regel triploide (kromosomtall 2n = 51) eller tetraploide (kromosomtall 2n = 68). En sjelden gang kan pollen fra en apomiktisk art befrukte en dipolid art, noe som fører til at en ny apomiktisk art oppstår.Salvesen (2009), s. 11–16

I Europa finnes det fem diploide arter, rogn (Sorbus aucuparia), sølvasal (S. aria), tarmvriasal (S. torminalis), edelrogn (S. domestica) og vierasal (S. chamaemespilus). Det er et stort antall apomiktiske arter med begrenset utbredelse, spesielt på De britiske øyer, i Norden og i fjellene i Mellom- og Øst-Europa. Disse artene et resultat av hybridisering der både diploide og apomiktiske arter inngår i ulike kombinasjoner.

I Norden finnes det mange hybrider mellom rogn og bergasal (Sorbus rupicola). Alle norske arter unntatt rogn og sølvasal er apomiktiske. Ifølge Grundt og Salvesen (2011) er det 13 Sorbus-arter i Norge, og sju av disse er endemiske for Norge. Gyldendals store nordiske flora (2007) anerkjenner litt færre arter. Mange av de endemiske artene har en svært begrenset utbredelse, og Norge har et viktig ansvar med å bevare disse artene.

 Delgrupper 
miniatyr|Orebladasal (Sorbus alnifolia)
miniatyr|Sølvasal (Sorbus aria)
miniatyr|Tarmvriasal (Sorbus torminalis)
miniatyr|Vierasal (Sorbus chamaemespilus var. sudetica)
miniatyr|Japanrogn (Sorbus commixta)
miniatyr|Sorbus matsumurana
miniatyr|Hyllebladrogn (Sorbus sambucifolia)
miniatyr|Sorbus insignis
miniatyr|Sorbus poteriifolia
miniatyr|Frøplante av edelrogn (Sorbus domestica) 
Systematikk og norske navn i denne oversikten følger Salvesen (2009). Arter som forekommer i Norge er satt i fete typer, og bare et utvalg av de utenlandske artene er tatt med. Endemiske arter i Norge er anmerket.Salvesen (2009), s. 16–44
 underslekt Micromeles – snauasal
 underserie Micromeles (11–14 arter i Nepal, Indokina, Sumatra og Sør-Kina)
 underserie Ferrugineae (3–5 arter i Sørøst-Asia og Sørvest-Kina)
 underserie Griffithianae (2–3 arter i Nepal, India og Sørvest-Kina)
 underserie Thibeticae (8–9 arter i Afghanistan, Himalaya og Sør-Kina)
 Sorbus lanata
 Sorbus pallescens
 Sorbus thibetica
 Sorbus vestita
 underserie Alnifoliae (5–6 arter i Kina, Korea og Japan)
 orebladasal (Sorbus alnifolia)
 underslekt Torminaria – tarmvriasal (1–2 arter)
 tarmvriasal (Sorbus torminalis) – Danmark, Europa, Nord-Afrika, Vest-Asia
 underslekt Chamaemespilus – vierasal (1 art)
 vierasal (Sorbus chamaemespilus) – fjellstrøk i Europa
 underslekt Aria – asal (25–50 arter i Europa, Vest-Asia og Nord-Afrika)
 serie Aria
 underserie Aria
 sølvasal (Sorbus aria) – Europa, Nord-Afrika, Kanariøyene
 Sorbus lancastriensis – ved Morecambe Bay i Nordvest-England
 norsk asal (Sorbus norvegica) – Norge, Sverige
 Sorbus pontica
 Sorbus porrigentiformis – England, Wales
 bergasal (tidligere sølvasal) (Sorbus rupicola) – Norge, Sverige, Bornholm, Estland, De britiske øyer
 Sorbus vexans – Devon i England
 Sorbus wilmottiana – Sørvest-England
 underserie Umbellatae
 balkanasal (Sorbus graeca) – Europa, Vest-Asia, forvillet på Gotland
 Sorbus taurica
 Sorbus umbellata
 underserie Subfuscae
 Sorbus colchica
 Sorbus subfusca
 underserie Hajastanae
 Sorbus hajastana
 hybrider
 serie Lobatae (9 arter fra Tyrkia til Sentral-Asia)
 Aria × Torminaria (37 arter i Europa)
 breiasal (Sorbus latifolia) – Sørvest-Europa
 Sorbus bristoliensis – Sørvest-England
 Sorbus redliana – Ungarn
 Sorbus simonkaiana – Ungarn
 Sorbus subcuneata – Devon i England
 Sorbus vertesensis – Ungarn
 Aria × Chamaemespilus (7 arter i Europa)
 roseasal (Sorbus × hostii)
 Aria × Sorbus og Aria × Sorbus
 engelsk asal (Sorbus anglica) – De britiske øyer
 Sorbus arranensis – øya Arran i Skottland
 østerriksk asal (Sorbus austriaca)
 rognasal (Sorbus hybrida) – Norge, Sverige, Finland, Bornholm, Latvia
 smalasal (Sorbus lancifolia) – Nordland (endemisk)
 fagerrogn (Sorbus meinichii) – Sør-Norge (endemisk)
 dvergasal (Sorbus minima) – Brecknockshire i Wales
 alpeasal (Sorbus mougeotii) – fjell i Vest-Europa
 nordlandsasal (Sorbus neglecta) – Nordland (endemisk)
 Sorbus pseudofennica – øya Arran i Skottland
 Sorbus pseudomeinichii – øya Arran i Skottland
 sogneasal (Sorbus sognensis) – Sogn (endemisk)
 småasal (Sorbus subarranensis) – Sør-Norge (endemisk)
 grenmarasal (Sorbus subpinnata) – Sørlandet, Telemark (endemisk)
 sørlandsasal (Sorbus subsimilis) – Sørvestlandet (endemisk)
 tysk asal (Sorbus × thuringiaca)
 Sorbus × (Aria × Torminaria) ?
 hedlundrogn (Sorbus teodori) – Sverige, Åland, Latvia
 svensk asal (Sorbus intermedia) – Sør-Sverige, Åland, Bornholm, Finland
 underslekt Sorbus – rogn
 serie Sorbus
 underserie Sorbus (3–16 arter i Eurasia)
 rogn (Sorbus aucuparia) – Eurasia
 Sorbus scalaris
 Sorbus esserteauiana
 Sorbus maderensis – Madeira
 Sorbus pohuashanensis
 underserie Commixtae (6–11 arter i Øst-Asia og Nord-Amerika)
 Sorbus americana
 Sorbus californica
 japanrogn (eller korearogn) (Sorbus commixta)
 praktrogn (Sorbus decora)
 Sorbus groenlandica – Grønland
 Sorbus rufo-ferruginea
 underserie Wilsonianae (2 arter i Sørvest-Kina)
 sargentrogn (Sorbus sargentiana)
 underserie Tianshanicae (4–6 arter)
 Sorbus matsumurana
 sitkarogn (Sorbus sitchensis)
 underserie Graciles (1 art)
 Sorbus gracilis
 underserie Sambucifoliae (1 art)
 hyllebladrogn (Sorbus sambucifolia)
 serie Albocarmesinae
 underserie Discolores (12 arter i Kina, Himalaya og Sørøst-Asia)
 underserie Insignes (3 arter i Nepal og Sørøst-Asia)
 Sorbus insignis
 Sorbus harrowiana
 underserie Hypoglaucae (6 arter i Tibet, India og Sørøst-Asia)
 underserie Multijugae (32 arter i fjellene fra nordvestlige Pakistan og Kashmir gjennom Nepal og Nord-India til nordlige Vietnam, østlige Tibet og Kina)
 kashmirrogn (Sorbus cashmiriana)
 hvitrogn (Sorbus koehneana) – Kina
 Sorbus khumbuensis
 Sorbus microphylla
 Sorbus pseudovilmorinii
 Sorbus rehderiana
 Sorbus rufopilosa
 Sorbus vilmorinii
 underserie Reductae (2 arter i Assam, Burma og Vest-Kina)
 Sorbus poteriifolia
 dvergrogn (Sorbus reducta)
 underslekt Cormus – edelrogn (1 art)
 edelrogn (Sorbus domestica) – Europa, Nord-Afrika, Sørvest-Asia

 Bruk 
Ved fra arter i slekten brukes som brensel og til ulike trearbeider, hvor veden er verdsatt for sin slitestyrke. Mange arter i slekta er benyttet for å kultivere fram prydtrær. Fruktene, kalt rognebær, er i virkeligheten et bæreple. De har tradisjonelt vært utnyttet både til mat for mennesker og dyr, og benyttes fremdeles til gelé og syltetøy.

 Referanser 

 Litteratur 
 J. Lid og D. Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1.
 L. Stenberg og B. Mossberg; S. Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.






 Eksterne lenker 



Kategori:Hvite blomster
Kategori:Planter formelt beskrevet av Carl von Linné
Kategori:Planter formelt beskrevet i 1753