Steingrímur Hermannsson

Steingrimur Hermannsson (1928–2010) var Islands statsminister i to perioder, først fra 1983 til 1987, og deretter fra 1988 til 1991. Han var også utenriksminister, justisminister, landbruksminister, fiskeriminister og transportminister. Videre var Hermannsson også Framsóknarflokkurinns partileder i 25 år, fra 1979 til 1994. 
 Biografi 
Han var sønn av statsminister Hermann Jónasson. Da han vokste opp, var Island preget av Den store depresjonen, og som ungdom hørte han ofte på når faren diskuterte andre verdenskrig hjemme i stua. Han ville ikke inn i politikken, men dro til USA for å studere i 1948. Hermannsson utdannet seg til ingeniør i Chicago, og på Caltech og ble direktør for Islands forskningsråd i 1957. Men i 1960-årene gikk han likevel inn i politikken og ble valgt til Alltinget i 1971, før han ble partileder i 1979. 

Etter å ha tjent som statsminister ble han sjef for Islands sentralbank, en stilling han hadde fra 1994 til han ble pensjonist i 1998. 

 Politiske høydepunkt 
I 1986 var han vert for toppmøtet i Reykjavik, hvor Mikhail Gorbatsjov og Ronald Reagan møtte hverandre. Selv om det ikke ble vurdert som så veldig vellykket, banet det veien for slutten på den kalde krigen. Island var det første landet som anerkjente Litauen som uavhengig av Sovjetunionen, noe som skyldtes Steingrimurs sterke støtte til Vytautas Landsbergis.

 Pensjonist 
Noen ville nominere ham til president i 1996, men det takket han nei til, han ønsket å gå av da han var 70 og ikke sitte ut over det. Etter at Hermannsson trakk seg tilbake, holdt han til å begynne med en lav profil. Men etter hvert engasjerte han seg, blant annet mot EU og han ble økende kritisk til sitt gamle parti. Hermannsson støttet et miljøinitiativ som ble tatt foran valget i 2007, noe som førte til at han nesten mistet rollen som sitt partis grand old man. 

Memoarene som han gav ut i tre bind fra 1998 til 2000 ble en bestselger. 

 Referanser 



Steingrimur Hermannsson