Cesária Évora

Cesária Évora (1941-2011«Singer Cesaria Evora dies at the age of 70», BBC News, 17. desember 2011.) var en sanger fra Kapp Verde. Hun er kjent for sin sang i den kappverdiske sjangeren morna og ble omtalt som «dronningen av morna». Évora var den som særlig bidro til å gjøre Kapp Verdes musikk kjent internasjonalt.

Hun ble oppdaget da hun var 47 år og brøt gjennom i 1990-årene etter at hun hadde fylt 50. Hun hadde ikke sang- eller musikkutdanning. En av hennes meste kjente sanger er «Sodade» (skrevet av Armando Zeferino Soares). Kappverdisk sodade tilsvarer det portugisiske saudade, en bittersøt følelse av nostalgisk eller melankolsk lengsel. Formidlingen av denne følelsen har morna til felles med fado og blues. Hun ble født inn i fattige kår og vokste delvis opp på barnehjem, hun døde velstående.

São Pedro lufthavn, flyplassen ved Mindelo, skiftet i 2012 navn til Cesária Évora lufthavn.https://www.independent.co.uk/travel/africa/cape-verde-west-africas-last-outpost-9786147.html

 Bakgrunn 
mini|Cesária Évora er avbildet på en 2000-escudoseddel Kapp Verde utga i 2014.
Cesária Évora ble født 27. august 1941 i Mindelo i Kapp Verde. Évora vokste opp i en fattig familie og vokste opp i et barnehjem etter at faren døde da hun var sju år. Hennes onkel var en kjent mornakomponist. Hun sang på språket kriolu, det lokale kreolspråk med blanding av portugisisk og vestafrikanske dialekter.

Évora døde 17. desember 2011 i fødebyen Mindelo.

 Virke 
Hun sang særlig i musikksjangeren morna. Évora ble også kjent som «barfotdivaen», da hun pleide å opptre barføtt – et tegn på solidaritet med fattige kvinner.«Barfotdivaen», Bergens Tidende, 30. april 2006. Hun var også kjent som kjederøyker og for å drikke whiskey, konjakk og rom. På scenen tok hun ofte en røyk og en drink mens bandet spilte en instrumental. Hun ignorerte gjerne røykeforbudet i konsertsalen. 

The New York Times beskrev stemmen som «husky, dignified, unhurried contralto». Hun fremførte også sanger i de muntrere stilene coladeira og funaná fra Kapp Verde, senere i karrieren utvidet hun også repertoaret med innslag av arabisk, kubansk og brasiliansk musikk. Hun opptrådte med et band bestående av gitar, cavaquinho, piano, fiolin, saksofon og perkusjon.   

Évora begynte å opptre på havnekneiper som tenåring. I Europa ble konsertopptak utgitt på plate i 1960-årene. I 1970-årene ga hun opp sangkarrieren fordi den ikke var mulig å leve av. I 1985 ble hun oppmuntret til å prøve lykken i Lisboa, der overtalte José da Silva, franskmann av kappverdisk opphav, henne til å reise til Paris. I Paris spilte hun inn «La Diva aux Pieds Nus» (Den barføtte diva, Paris, 1988). I 1980-årene dukket hun opp igjen blant annet med platen «La Diva aux Pieds Nus» (Den barføtte diva, Paris, 1988) og nådde et bredere publikum med «Mar Azúl» (1991). I 1990-årene ble hun en stjerne med salg av plater og utsolgte opptredener på store scener i Paris og Lisboa.Cesária Évora, Singer From Cape Verde, Dies at 70, New York Times, publisert 18. desember 2011.  Miss Perfumado solgte 300.000 kopier i Frankrike.

Évora vant i 2003 Grammy Award i kategorien World Music for albumet Voz D'Amor. I 2009 ble hun utnevnt til ridder av den franske Æreslegionen.«Légion d'honneur pour Césaria Evora, "diva aux pieds nus et à la voix d'or"», ladepeche.fr, 9. februar 2009.
Regjeringen på Kapp Verde erklærte to dager landesorg da hun døde. Den franske regjeringen utnevnte henne til chevalier av Ordre des Arts et des Lettres. 

Hun samarbeidet med blant andre Salif Keita, Bonnie Raitt (amerikansk bluessanger) og Caetano Veloso. Hun påvirket yngre sangere som Mayra Andrade, Fantcha (Francelina Durão Almeida) og Sara Tavares. Évora hadde en dyp stemme med preg av kontraalt og hun sang rolig og verdig. Hennes stemme og sangstil blir sammenlignet med Billie Holliday.

 Diskografi 
 1987 – Cesária
 1988 – Cesária Évora, La Diva aux pieds nus («barfotdivaen»)
 1990 – Distino di Belita
 1991 – Mar Azul
 1992 – Miss Perfumado
 1994 – Sodade – Les plus belles mornas de Cesaria (Best of)
 1995 – Cesária
 1995 – Cesária Évora à L'Olympia
 1997 – Cabo Verde
 1998 – Best of Cesária Évora
 1998 – Nova Sintra
 1999 – Le monde de Cesária Évora
 1999 – Café Atlantico
 2001 – Cesária Évora: L'essentiel
 2001 – São Vicente di Longe
 2002 – Anthology
 2002 – Anthologie: Mornas & Coladeras
 2002 – The Very Best of Cesária Évora
 2003 – Voz d'Amor
 2004 – Les essentiels
 2006 – Rogamar
 2008 – Rádio Mindelo
 2009 – Nha sentimento

 Referanser 

 Eksterne lenker 




Kategori:Kappverdere
Kategori:Sangere
Kategori:Æreslegionen
Kategori:Grammy Award-vinnere
Kategori:Personer etter føde- eller oppvekststed i Kapp Verde