Burh

Burh er et angelsaksisk navn for en befestet by, borg, eller annen forsvarskonstruksjon (som bygdeborg). Grensene eller omfanget av de forhistoriske burh kan ofte bli sporet tilbake til grensene eller omfanget av dagens moderne borough.

Et manuskript fra 900-tallet, Burghal Hidage, nevner 30 burher i Wessex, og 3 i Mercia (den gang dominert av vestsaksiske konger), bygget for å forsvare regionen mot angrep fra norrøne inntrengere, vikinger. De fleste av disse ble reist av Alfred den store, en del basert på tidligere romerske strukturer, noen var nybygg i samtiden, men en del kan ha blitt reist senere. Adalstein ga disse burher rettet til å prege mynter. De største av disse konstruksjonene var Winchester, Wallingford og Warwick, og Wallingford og Wareham er de beste bevarte eksemplene med omfattende vollgraver som fortsatt er synlige. Det har blitt beregnet at konstruksjonen av Wallingfords 2,7 km av voller ville ha tatt mer en 120 000 timer per mann å grave. Burhbyer hadde også vanligvis regulære gatestruktur, og en del av disse er også bevart.

 Etymologi 
Burh og burg var angelsaksiske (gammelengelske) utviklinger av det urgermanske ordet som er rekonstruert som *burg-s, beslektet med verbet *berg-anOppslagsord «borough, n.» i: Oxford English Dictionary, 1. utg., Oxford: Oxford University Press, 1887. («å stenge inne for beskyttelse»).Oppslagsord «† bergh | berȝe | berwe, v.» i: Oxford English Dictionary, 1. utg., Oxford: Oxford University Press, 1887. De er beslektet med tyske burg og norrøne (norske) borg,  og på engelsk har det utviklet seg mangeartet til «borough», «burg»,Oppslagsord «burg, n.» i: Oxford English Dictionary, 1. utg., Oxford: Oxford University Press, 1887. og (særskilt Englands region East Anglia og i Skottland) til «burgh».Oppslagsord «burgh, n.» i: Oxford English Dictionary, 1. utg., Oxford: Oxford University Press, 1887.

Flertallsformen av burh og burg var byrig:I nominativ og akkusativ. «festning», «befestning» (som i en bymur). Dette utviklet seg til «bury» og «berry»Betydningene i henholdsvis «begrave» og «bær» er uavhengig av denne språkutviklingen, som ble benyttet for å beskrive herskapshus, store gårder, eller bosetninger innenfor befestningene/bymurene.Oppslagsord «† bury, n.» i: Oxford English Dictionary, 1. utg., Oxford: Oxford University Press, 1887.

I tillegg til de engelske fundamentene som er beskrevet her, ble disse navnene tidvis også benyttet i angelsaksiske oversettelseslån eller varianter av stedegne stedsnavn i andre språk, inkludert brytoniske *-dunon og walisiske caer, eksempelvis i Salisbury.

Se også
 Burgh
 Borough

 Referanser 

 Litteratur 
 Hill, David; Rumble, Alexander R., red. (1996): The Defence of Wessex: The Burghal Hidage and Anglo-Saxon Fortifications. Manchester: Manchester University Press. ISBN 0-719-03218-0.
 Lapidge, Michael, red.; John Blair; Simon Keynes; Donald Scragg (2001): The Blackwell Encyclopaedia of Anglo-Saxon England. London: Blackwell. ISBN 0-631-22492-0.
 Lavelle, Ryan (2003): Fortifications in Wessex c. 800-1066. Oxford: Osprey. ISBN 978-1-84176-639-3.
 Loyn, H.R (1991): Anglo-Saxon England and the Norman Conquest. Harlow, Essex: Longman Group. ISBN 0-582-07297-2.
 Reynolds, A. J. (1999): Later Anglo-Saxon England: Life and Landscape, Tempus, ISBN 978-0-7524-1432-4
 Powicke, Michael (1962): Military Obligation in Medieval England. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-820695-X.
 Tait, James (1936): The Medieval English Borough: Studies on Its Origins and Constitutional History. Manchester University.
 Welch, Martin (1992): Anglo-Saxon England. London: English Heritage. ISBN 0-7134-6566-2.

Eksterne lenker
 33 Burhs listed in the Burghal Hidage, de burher som er nevnt i dokumentet Burghal Hidage

Kategori:Gammelengelsk
Kategori:Festninger