Proskripsjon

Proskripsjon (av latin proscriptio) er en erklæring om fredløshet.Gundersen, Dag; Iddeng, Jon Wikene: «proskribere» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 11. september 2024 fra  En proskribert er en fredløs. Å bli proskribert innebærer fradømmelse av liv og eiendom. Ordet er sterkt politisk ladet og brukes ofte om statsgodkjente mord og forfølgelser. Proskripsjon involverer utslettelse av politiske rivaler eller personlige fiender, og ordet brukes ofte i forbindelse med voldelige revolusjoner eller konsolidering av makt.

 Proskripsjonene i 82 f.Kr. 
En av de første proskripsjonene fant sted i 82 f.Kr., da Lucius Cornelius Sulla ble utnevnt som romersk diktator for å redde republikken. Sulla gikk ut og offentliggjorde opptegnelser over dem han anså som statens fiender, og listen ble publisert på Forum Romanum. Enhver mann på listen var dermed fratatt sitt romerske borgerskap og fratatt alt rettsvern. Det ble gitt dusør til enhver informant hvis opplysninger førte til en proskribert manns død, og den som drepte en proskribert mann, hadde rett til å få en del av hans eiendom, resten overgikk til staten. Ingen person kunne arve penger eller eiendom fra en proskribert mann, og en kvinne som var gift med en proskribert mann, kunne ikke gifte seg igjen etter hans død. Mange av proskripsjonens ofre ble halshugget, og hodene deres satt på staker oppstilt på Forum Romanum. 

 Proskripsjonene i 43 f.Kr. 
Cicero var blant de henrettede under proskripsjonene i 43 f.Kr. under triumviratet Markus Antonius, Lepidus og Octavian, der 300 senatorer ble drept.Gundersen, Dag; Iddeng, Jon Wikene: «proskribere» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 16. februar 2022 fra  I Ciceros tilfelle ble hodet og høyre hånd utstilt på selve Rostra.Ciceros død

 Referanser 

Kategori:Antikkens Roma
Kategori:Ord og uttrykk