Epiglottis

Epiglottis eller strupelokket er en tynn bruskflik som er dekket av en slimhinne som beskytter stemmespalten. Denne er vanligvis oppfelt, men ved svelging felles strupelokket ned slik at væske og mat ikke kan komme ned i luftrøret, men passerer videre til spiserøret. Epiglottis er en av de tre store bruskdelene som utgjør strupehodet.

Epiglottis ble første gang beskrevet av Aristoteles, men dets funksjon ble først definert av Vesalius i 1543.Lydiatt, Daniel D.; Bucher, Gregory S. (2010): «The historical Latin and etymology of selected anatomical terms of the larynx» i: Clinical Anatomy: NA. doi:10.1002/ca.20912 Begrepet ble innført på 1610-tallet fra senlatin, epiglottis, avledet fra greske epiglottis, bokstavelig «(det som er) på tungen» fra epi, «på», + glottis, fra glotta, variant av glossa, «tunge».«epiglottis (n.)», Online Etymology Dictionary

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Anatomi
Kategori:Latinsk anatomisk terminologi