Chen Qimei

Chen Qimei (kinesisk: 陈其美; pinyin: Chén Qíměi, Wade-Giles: Ch'en Ch'i-mei; født 17. januar 1878 i Huzhou i provinsen Zhejiang i Kina, drept 18. mai 1916 i den franske konsesjon i Shanghai) var en viktig bakgrunnsfigur bak den kinesiske revolusjon i  1911. Han var også på sin tid det eldste medlem av  Chen-familien, en av Kinas fire mest innflytelsesrike familier den gang. 

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Som sønn av en handelsmann gikk han i lære hos en panteutlåner og arbeidet senere som silkehandler. Hans bror, Chen Qicai, var offiser i hæren, og gjorde det i 1906 mulig for ham, å reise til Japan og begynne å studere ved Tokyos politiakademi. 

 Politisk aktivist 
Der ble han imidlertid raskt med på de politiske aktiviteter blant de kinesiske studenter i byen, og ble med i den revolusjonære bevegelsen Tongmenghui 同盟會 ledet av Sun Yat-sen. Det var Chen Qimei som fikk vennen Chiang Kai-shek med i bevegelsen. 

I revolusjonsåret 1911 var Chen i Shanghai, og det var hans telegram av 29. oktober som nådde Chiang Kai-shek i rett tid og fikk ham til å desertere fra den japanske hær og til å vende tilbake til Kina. Mens Chiang organiserte et opprør i Hangzhou, startet Chen den 3. november et angrep med flere hundre opprørere på Shanghais manufakturbyrå. Da ble han tatt til fange av mandsjuene. Men en dag etter klarte hans opprørere å få ham befridd fra fengselet. Etter en maktkamp mot andre revolusjonære grupper i byen gjorde han seg til Shanghais militærguvernør.

Videre spilte Chen en viktig rolle ved det at han fikk i stand kontakter mellom Guomindang og Shanghais underverden, ikke minst med den grønne bande.

I 1916 ble Chen drept i et anslag organisert av Yuan Shikai. Det var Yuans hevn etter at Chen flere ganger hadde forsøkt å organisere en oppstand mot ham. Selve snikmorderen var muligens Zhang Zongchang, en general lojal mot YuanPatricia Buckley Ebray, 2009, Chinese Civilization, A Sourcebook, 2nd ed, Simon and Schuster, s 374 ISBN 9781439188392.

Det universitet som opprinnelig var oppkalt etter ham er blitt del av Fudanuniversitetet og av Zhejianguniversitetet etter den kinesiske borgerkrig.

 Referanser 

 Litteratur 
 Dieter Kuhn: Die Republik China von 1912 bis 1937. Entwurf für eine politische Ereignisgeschichte. 3. überarbeitete und erweiterte Auflage. Ed. Forum, Heidelberg 2007, ISBN 3-927943-25-8, Volltext (PDF-Datei; 5,44 MB).

Kategori:Kinesiske revolusjonære
Kategori:Kinesiske politikere
Kategori:Kinesiske opprørsledere
Kategori:Personer fra Huzhou