Zink (musikk)

mini|180px|Stille alt-zinke (med innfrest munnstykke, krum zinke, tenorzinke
En zink (også zinke eller sink(e), italiensk cornetto, engelsk cornett) er et historisk musikkinstrument med blomstringstid på tidlig 1600-tall. Den ble vanligvis laget av tre, sjeldnere av elfenbein, var åttekantet og med skinnovertrekk og hadde seks fingerhull og et tommelfingerhull. Den klassifiseres i dag som et messingblåseinstrument.

Ofte blir zinken sett på som en mellomting mellom blokkfløyte og trompet. Fra 1400-tallet til midten av 1600-tallet var zinken et av de viktigste musikkinstrumentene med ry på seg til å kunne imitere den menneskelige stemme.

 Byggemåter 
Zinken stemmes vanligvis i middeltone temperering, og derfor er litteraturen vanligvis begrenset til tonearter opp til to fortegn.

Til grunn for en zinkekonstruksjon ligger et konisk rør med syv hull. Ulike typer er:
 krum zinke (cornetto curvo), lett krummet utført i to uthulte, sammenlimte og lærovertrukne halvdeler, vanligvis i følgende størrelser:
 i et normalt sopranleie (cornetto) – dypeste tone er a. G-grep.
 den mindre diskant- eller kvartzinken (cornettino) i et høyere toneleie.
 tenorzinke i et dypere toneleie, lengre og vanligvis krummet i s-form.
 rett zinke (cornetto diritto) er sjeldne.
 stille zinke (Cornetto muto) er rette og laget i et stykke tre med utfrest munnstykke som ikke kan tas av. Volumet er lavere og tonen mindre skarp enn for de andre variantene
 serpent er en bassform av instrumentfamilien.

 Komponister som har skrevet for zinke 
 Heinrich Schütz
 Michael Praetorius
 Claudio Monteverdi
 Johann Sebastian Bach
 Giovanni Gabrieli

 Litteratur 
 Hermann Moeck, Helmut Mönkemeyer: Zur Geschichte des Zinken, Celle: Moeck 1973

 Eksterne lenker 


Kategori:Messingblåseinstrumenter
Kategori:Historiske musikkinstrumenter