Marcel Iancu

Marcel Hermann Iancu (senere stavet han navnet sitt Janco, født 24. mai 1895 i București, Romania, død 21. april 1984 i Tel Aviv, Israel) var en rumensk-født israelsk kunstmaler og arkitekt. Han er også kjent som en av grunnleggerne av dadaismen.

 Bakgrunn og virke 
Iancu ble født i en relativt velstående jødisk middelklassefamilie i hovedstaden București, der han studerte med Iosif Iser, en rumensk-jødisk maler.

Allerede i gymnastiden utga han sammen med Tristan Tzara og Ion Vinea tidsskriftet Simbolul («Symbolet»).

I 1914 reiste han sammen med brødrene Iuliu (Jules) og George (Georges) til Zürich for å studere (og for å unngå verneplikten, sies det). Først studerte han kjemi, men høsten 1915 gikk han over til arkitektur. På grunn av krigen, kunne brødrene ikke lenger få tilsendt penger hjemmefra, og måtte ta seg arbeid på nattklubber, kabaréer osv.  På denne vis havnet han på Cabaret Voltaires åpningskveld. Der ble han kjent med Hans Arp, og ble gjenforent med Tristan Tzara. I denne perioden, lagde han plakater, masker, illustrasjoner, kostymer osv, og holdt foredrag om den kunstneriske avantgarden. Plakaten som han lagde, for eksempel, for den første dada-utstillingen i Hans Corays galleri i Zürich og den til utstillingen om kubisme og afrikansk kunst er blitt ettertraktede samlerobjekter.

I 1918 i Basel stiftet han sammen med Hans Arp, Alberto Giacometti, Sophie Taeuber, Fritz Baumann gruppen Das Neue Leben, et kunstnerfellesskap som eksisterte til 1922.

Før han reiser til Paris senere samme år, var han med å stifte gruppen Bund radikaler Künstler i april 1919 i Zürich, sammen med bl.an Hans Richter. Gruppen kalte for en radikal kunstreform, en redefinering av kunsten i samfunnet (reintegrasjon av kunst og liv) og kunstnernes deltakelse i utformingen av statens ideologiske utvikling. 

Fra 1919 til 1921 arbeidet han sammen med broren Iuliu som arkitekt i Paris.

I 1921 (eller i 1930-årene) reiste han tilbake til Romania, der han ble en av formidlerne for avantgarden. Der var han redaktør (til 1932) av tidsskriftet Contimporanul (ledet av Ion Vinea), og deltok med bilder på utstillinger som han organiserte sammen med Milița Pătrașcu, Margareta Sterian og Max Hermann Maxy.

I Romania stiftet han sammen med broren Iuliu et arkitektfirma kalt Biroul de studii moderne («Byrået for moderne studier» ), hvor de tegnet minst 40 bygninger, noen av dem blant de mest kjente i sin tid (f. eks. de såkalte Wexlerhuset).

På grunn av en stadig sterkere antisemittisme i Romania, emigrerte han til Palestina i 1941. Han sa senere at han aldri fant seg helt til rette der.

I 1953, grunnla han kunstnerlandsbyen Ein Hod, i nærheten av Haifa. I 1967 fikk han Israel-prisen.

Han var gift med Clara og hadde to døtre.

 Premier 
 1951 Dizengoff-prisen for kunstmaling
 1958 Histadrut-prisen
 1967 Israel-prisen for kunst, Israels Nasjonale Grand Prix
 1982 Tel Aviv-prisen

 Referanser 

 Litteratur 
 Centenar Marcel Iancu. Architect, artist, plastic, teoretician. Muzeul National de Arta, București 1997
 Harry Seiwert: Marcel Janco. Dadaist, Zeitgenosse, wohltemperierter morgenländischer Konstruktivist. Lang, Frankfurt am Main 1993
 Marcel Seuphor: Marcel Janco. Bodensee-Verlag, Amriswil 1963

Kategori:Israelske kunstnere
Kategori:Rumenske scenografer
Kategori:Dada
Kategori:Personer fra București