Telefonnummer

miniatyr|Visittkort fra slutten av 1940-tallet med telefonnummeret 1580
Et telefonnummer er en tallkode som identifiserer et telefonabonnement, og brukes for å ringe fra en telefon til en annen i et telefonnettverk. Den gang telefonnumrene ble oppfunnet, var de korte – så få som to eller tre sifre. Etterhvert som telefonsystemene vokste i størrelse og ble mer sammenkoblet, helt til man omsluttet hele verden, har telefonnumrene blitt lengre. Nå aksesserer telefonnumre også andre apparater, slik som data- og telefaksmaskiner.

Norge
Den internasjonale telekommunikasjonsunion har tildelt Norge vår landskode 47, og det er Nasjonal kommunikasjonsmyndighet (Nkom) som forvalter nummerserien. Noen nummerserier tildeles til tilbydere, andre direkte til sluttbrukere.
+Norsk nummerplanNummerserieNummertype00Internasjonalt prefiks for ringing til utlandet01Reservert for fremtidige endringer i nummerplanen02000 - 099995-sifrede spesialnummer for bedrifter og veldedige organisasjoner, tildeles direkte av Nkom.100 - 115Standardiserte spesialnummer til bruk for landsomfattende tjenester av stor samfunnsnyttig verdi, eller tjenester knytta til den offentlige telefontjenesten. Eksempel: nødnumrene 110, 112 og 113. 116 000 - 116 9996-sifrede EU/EØS-harmoniserte nummer, som skal brukes til bestemte tjenester med samfunnsmessig verdi som legevakt  116 117.117 - 179Standardiserte spesialnummer1800 - 18994-sifrede nummer for nummeropplysningstjenester.190 - 199Tilbyderspesifikke spesialnummer20 00 00 00 - 39 99 99 998-sifrede fastnettnummer40 00 00 00 - 49 99 99 998-sifrede mobilnummer50 00 00 00 - 57 99 99 998-sifrede fastnettnummer58 00 00 00 00 00 - 58 99 99 99 99 9912-sifrede nummer for maskin-til-maskin og tingenes internett-kommunikasjon59 00 00 00 - 59 99 99 998-sifrede nummer for maskin-til-maskin og tingenes internett kommunikasjon60 00 00 00 - 79 99 99 998-sifrede fastnettnummer800 00 000 - 899 99 9998-sifrede spesialnummer90 00 00 00 - 99 99 99 998-sifrede mobilnummer
Fasttelefoner
miniatyr|Annonse med telefonnummer Mysen 1137
Fra gammelt av hadde man telefonsentraler med sentralbord i alle kommuner og byer. Sentralbordet var koplingspanel der hver apparatlinje hadde sin hunplugg koplet på en tavle, og operatøren flyttet inn/utlinjene til det apparatet som skulle ha samtale. Man sveivet på telefonen slik at det ringte på sentralen, tok av røret og sa til sentralborddamen hvilke nummer man ønsket å snakke med, hun koblet til nummeret og ringte hos dette nummeret. Det var et nummer med 2 til 4 siffer, og når telefonen ble populær ble det venteliste for å få telefonnummer (og telefon). På flere sentraler løste man problemet med A og B nummer, for eksempel kunne en husstand ha nummer 4711A og en annen 4711B, sentralbordet ringte da en gang for 4711A og to ganger for 4711B. Å dele telefonnummer med A og B var mest vanlig innen familien fordi begge husstander kunne overhøre samtalen om de løftet av røret. Bemannede sentraler var i drift frem til at sentralene ble automatisert, for små bygdesamfunn kom automatiseringen mange år senere enn i byene.thumb|upright|På mindre steder i Norge kunne man i begynnelsen ha kun to- eller tre-sifrede telefonnummer. På dette askebegeret fra ca. 1950 reklamerer Orkdal Ullvarefabrikk på Fannrem med at de har «telf. 35».

I Norge benyttet man i mange år femsifrede nummer internt i fylkene, men hvis man skulle ringe en person i et annet fylke måtte man først slå tre siffer (retningsnummer). Etter hvert ble kapasiteten noen steder sprengt, og på 1970- og 1980-tallet ble antall siffer utvidet fra fem til seks i deler av landet. Man måtte da slå to ekstra (istedenfor tre) siffer hvis man skulle ringe utenfor fylket (retningsnummer). Bergen var tidligst ute og la om til seks siffer allerede i 1971.Aftenposten - 50 000 i Bergen får til natten nye tlf.nummer (04.9.1971) I 1980 fulgte Stavanger og i 1982 Trondheims-regionen.Aftenposten morgen - La om til nye telefonnummer: Trondheim, Melhus, Malvik, Klæbu, Skaun. (22.11.1982, s.12) I 1988 ble forberedelsene til brosjyren påbegynt og den gikk i trykken ca, 1989.

Norske telefonnumre består av +47FFDDDDDD der FF/FFF er fylke og DDDDDD/DDDDD, f.eks.

En abonnent med telefonnummer 258813 i Oslo fikk 22258813 som nytt nummer. En abonnent i Østfold fikk nytt nummer i henhold til oppsettet FFFDDDDD, f.eks. ble Halden-numrene til 691DDDDD, og 94123 ble da til 69194123. Hadde man skivetelefon fra Oslo gikk den motsatt vei i fylkene, f.eks. Hedmark.

 Utvidelse til åtte siffere 
I løpet av 1993 ble antall siffer utvidet til åtte, og ordningen med retningsnummer forsvant. I januar 1993 gikk Oslo og det meste av Akershus, som de første, over til åtte siffer. Alle Oslo-numre begynte fra da av med 22 (mot 02 som tidligere retningsnummer). I løpet av året gikk det meste av landet over til åttesifrede numre.Aftenposten morgen - Televerkets store D-dag (28.1.1993, s.6)

Prosjektet med nummerutvidelse ble gjennomført over flere år på slutten av 1980- og begynnelsen av 1990-tallet.

 Se også 
 Nasjonal kommunikasjonsmyndighet

Referanser

 Eksterne lenker 
 Post- og teletilsynet - Nummer