Janusugle

Janusugle (Taenioptynx brodiei) er en liten rovfugl i slekten Taenioptynx og inngår i uglefamilien (Strigidae). Arten består som to underarter.

 Taksonomi 
Janusugle ble tidligere regnet til slekten Glaucidium, der den inntil ganske nylig besto som fire underarter. Arten er imidlertid nå splittet i to arter, janusugle og sundaugle, med to underarter hver. En nyere studie av vokaliseringen viste nemlig at de to øyendemiske underartene sylvaticus og borneensis (som nå er synonyme med sundaugle) deler en distinkt sangtype som skiller seg markant fra brodiei og pardalotus (janusugle). Artene er dessuten flyttet til slekten Taenioptynx, basert på en molekylær fylogenetisk studie publisert i 2019.

 Biologi 
Janusugla blir 15–17 cm lang og hunnen blir større enn hannen. Hannen veier cirka 53 g, mens hunnen veier cirka 63 g.

Janusugle er en liten ugle med rundet hode, og den virker stor i forhold til kroppsstørrelsen. Tidligere antatt å finnes i både rødbrune og gråbrune fargevarianter, men nyere forskning har vist at fargeforskjellene skyldes alder. De rødbrune variantene er faktisk ungfugler som etter hvert utvikler en endelig grålig fjærdrakt. Kronen er prydet med kremgule flekker. Hvite øyenbryn og en hvit strupeflekk gir den et karakteristisk uttrykk. Rygg, hale og vingefjær har mørkebrune og lyse bånd, mens skulderfjærene er hvittippede og danner ujevne linjer langs sidene av ryggen. Sidene av brystet og flankene er båndete, mens sidene av buken er stripete. Øynene har en gyllengul iris, vokshuden er grønnlig til blålig, mens nebbet ellers er gulgrønt, mørkest ved basen. Tarsene er dekket av hvite fjær, og tærne er gulgrønne.

Janusugle er nært knyttet til montane og submontane skoger, for eksempel temperert skog, tropisk fjellskog, temperert buskmark, og tropisk buskmark. Den trives også i de fleste fjellområder med åpne plasser hvor den kan fly og jakte på byttedyr, spesielt andre fugler, men også insekter, øgler og mindre gnagere, som indisk ørkentotte (Tatera indica) og Nesokia indica.

Arten er mest vanlig i høyder omkring {{formatnum:1350–2750 moh}}, men av og til også opp mot . På Malayahalvøya kun opp til cirka , og i jordbruksområder i Kina ned mot 700 moh.

Janusugle fortrenger eller overtar gamle huler i trær etter hakkespetter, typisk 2–10 m over bakkeplanet. Arten hekker i tidsrommet mars–juni i Himalaya og april–mai i resten av utbredelsen. Hunnen legger vanligvis fire egg (3–6 er normalt) og inkubasjonen tar cirka 25 dager. Eggene klekkes asynkront. Begge foreldrene bidrar med mat.

 Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Artsdatabanken.

 Strigiformes, ugler
 Strigidae, uglefamilien 
 Surniinae, (spurv- og svaleugler)
 Taenioptynx
 T. brodiei, janusugle
 T. b. brodiei, nominatformen er utbredt fra Nordøst-Afghanistan og Nord-Pakistan, østover gjennom Himalaya til det sørøstlige Tibet, Nord-Indokina, Sør-, Sentral- og Øst-Kina (inkludert Hainan), og sørover til Malayahalvøya.
 T. b. pardalotus, endemisk til  Taiwan
 T. sylvaticus, sundaugle

 Galleri 

 Referanser 
BirdLife International. 2021. Glaucidium brodiei. The IUCN Red List of Threatened Species 2021: e.T200290653A206387811. https://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2021-3.RLTS.T200290653A206387811.en. Accessed on 21 May 2025.

Gwee, C. Y., J. A. Eaton, E. Y. X. Ng, and F. E. Rheindt (2019). Species delimitation within the Glaucidium brodiei owlet complex using bioacoustic tools. Avian Research 10:36. https://doi.org/10.1186/s40657-019-0175-4

Holt, D. W., R. Berkley, C. Deppe, P. L. Enríquez, J. L. Petersen, J. L. Rangel Salazar, K. P. Segars, K. L. Wood, J. S. Marks, and P. C. Rasmussen (2021). Collared Owlet (Taenioptynx brodiei), version 1.1. In Birds of the World (P. C. Rasmussen, Editor). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.colowl1.01.1

Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forening. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-04-10

Syvertsen, P.O., M. Bergan, O.B. Hansen, H. Kvam, V. Ree og Ø. Syvertsen 2017: Ny verdensliste med norske fuglenavn. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider: http://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/om.php

Syvertsen, P. O., Bergan, M., Hansen, O. B., Kvam, H., Ree, V. & Syvertsen, Ø. 2020. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider. URL: https://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/

Winkler, D. W., S. M. Billerman, and I. J. Lovette (2020). Owls (Strigidae), version 1.0. In Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.strigi1.01

 Eksterne lenker 


Kategori:Ugler
Kategori:Fugler formelt beskrevet i 1836