Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress

Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress AS (NKVTS) er et statseid forskningsinstitutt i Norge med 107 ansatte (2021)Ansatte og sete i Oslo. Det er Norges nasjonale forskningsinstitusjon innen vold og overgrep, katastrofer, terrorisme, væpnede konflikter og stressmestring, og tvungen migrasjon og flyktninghelse. NKVTS er tverrfaglig og driver forskning, undervisning og formidling med utgangspunkt i psykologiske, medisinske, samfunnsvitenskapelige og rettslige perspektiver; flertallet av forskerne har psykologifaglig eller medisinsk bakgrunn, og NKVTS er et av de største psykologiske forskningsmiljøene i Norge. NKVTS er også faglig rådgiver for regjeringen innen instituttets ekspertiseområder og har enkelte beredskapsfunksjoner; instituttet deltar i nasjonal krisestab under koronavirusutbruddet i 2020 og har vært sentralt i håndteringen og oppfølgingen av terrorangrepene i 2011. NKVTS har forskningsprosjekter om blant annet terror, naturkatastrofer, barnesoldater, tortur, flyktninger, ofre for væpnede konflikter, seksuell vold, militærpersonells psykiske helse, psykiske belastninger under koronavirusutbruddet, kriseberedskap og vold i nære relasjoner. NKVTS er det sentrale norske forskningsmiljøet for posttraumatisk stresslidelse (PTSD).

NKVTS ble etablert av regjeringen etter initiativ fra fem departementer i 2004 gjennom en sammenslåing av flere forskningsinstitusjoner, hovedsakelig ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo (UiO), og var heleid av UiO fra 2004 til 2019. Fra 2019 er Universitetet i Bergen majoritetseier og dermed morselskap. NKVTS er fortsatt et tilknyttet institutt («randsoneinstitutt») ved UiO og defineres derfor som en enhet ved UiO i bred forstand.«Enheter ved Universitetet i Oslo», Universitetet i Oslo Det har et nært samarbeid med Psykologisk institutt, Det medisinske fakultet og Oslo universitetssykehus; mange av NKVTS' forskere er også ansatt som professorer eller førsteamanuenser ved UiO. NKVTS driver først og fremst grunnforskning samt anvendt forskning hovedsakelig knyttet til det kliniske feltet, f.eks. implementerings- og behandlingsforskning. NKVTS arbeider også med formidling og undervisning, særlig i samarbeid med UiO. Instituttet var samlokalisert med Det medisinske fakultet på Oslo universitetssykehus, Ullevål til 2013, da det flyttet til Nydalen. NKVTS er organisert som et statsaksjeselskap. Instituttet er primært finansiert av Helse- og omsorgsdepartementet, Justis- og beredskapsdepartementet og Barne- og familiedepartementet, og har også større prosjekter finansiert av Forskningsrådet og EU.

NKVTS har røtter i norsk militær- og katastrofepsykiatrisk forskning ved UiO og Forsvarets sanitet, og den forskningen Leo Eitinger og Arne Sund stod i spissen for fra 1950- og 1960-årene. Instituttets eldste forløper, Kontoret for katastrofepsykiatri, ble en felles enhet under Det medisinske fakultet ved UiO og Forsvarets sanitet i 1978, og lå på Gaustad sykehus. Instituttets forløpere var sentrale i utviklingen av militær- og katastrofepsykiatrien internasjonalt, og gjorde Norge til «et foregangsland innen forskning på virkninger av massedød, krig, katastrofer, ulykker og alle slag vold». Ved etableringen av NKVTS ble klinisk virksomhet i militærpsykiatri skilt ut i Forsvarets sanitet (nå Institutt for militærpsykiatri og stressmestring), mens NKVTS videreførte forskningsvirksomheten. NKVTS har blitt beskrevet som «en av de mest respekterte forskningsorganisasjonene i verden» innen volds- og traumeforskningen. NKVTS har vært representert i en rekke FN-organer, bl.a. FNs torturkomité. Legen Cecilie Daae er direktør for NKVTS fra 2023.

Historie og fokus

NKVTS ble etablert av regjeringen i 2004 gjennom en sammenslåing av fire institusjoner med røtter tilbake til 1950-årene. Tre av de fire forløperne var knyttet til Universitetet i Oslo. Forløperne var:Åpning av Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress 24. august 2004, Regjeringen.no
Kontoret for katastrofepsykiatri med Stressmestringsteamet for internasjonale operasjoner, en felles enhet under Instituttgruppe for psykiatri ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo og Forsvarets sanitet, plassert på Gaustad sykehus
Psykososialt senter for flyktninger, et senter i Instituttgruppe for psykiatri ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo
Nasjonalt ressurssenter for seksuelt misbrukte barn ved Aker universitetssykehus og Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo
Kompetansesenter for voldsofferarbeid ved Høgskolen i Oslo

Fra Kontoret for katastrofepsykiatri til NKVTS 
Den eldste forløperinstitusjonen, Kontoret for katastrofepsykiatri, har røtter i den forskningen Leo Eitinger stod i spissen for ved Universitetet i Oslo fra 1950-årene, særlig om psykiske stressreaksjoner hos soldater, flyktninger og konsentrasjonsleiroverlevende. Eitingers arbeid bidro vesentlig til etableringen av Forsvarets psykologisk-psykiatriske tjeneste. Fra 1960-årene ble forskning innen militærpsykiatri videreført i et samarbeid mellom Universitetet i Oslo og Forsvarets sanitet. Militærpsykiateren Arne Sund ble ansatt i den nye stillingen som sjefpsykiater i Forsvaret og leder for Forsvarets Kontor for psykiatri i 1965. Sjefen for Forsvarets sanitet, lege og general Torstein Dale, spilte en avgjørende rolle i oppbyggingen av Forsvarets innsats innen militærpsykiatri. Med støtte fra Dale bygget Arne Sund opp norsk militærpsykiatri til å bli ledende innen NATO og bidro til etableringen av fagområdet katastrofepsykiatri internasjonalt, med relevans for blant annet terror, naturkatastrofer og store ulykker. Allerede fra 1960-årene var det planlagt opprettelsen av et forskningsinstitutt innen katastrofe- og militærpsykiatri knyttet til både Universitetet i Oslo og Forsvarets sanitet. I 1978 ble Kontoret for katastrofepsykiatri etablert som en formell enhet under Det medisinske fakultet og Forsvarets sanitet, plassert på Gaustad sykehus, og med Sund som leder og professor i katastrofepsykiatri. Samtidig ble fokusområdet utvidet fra militærpsykiatri til også å omfatte «dagliglivets kriser, ulykker, vold, ungdomsårenes suicidologi og alkohol- og narkotikaproblemer».Sund (2008) s. 75 Gjennom Sunds innsats ble Norge «et foregangsland innen forskning på virkninger av massedød, krig, katastrofer, ulykker og alle slag vold».«Arne Sund», Aftenposten, 28. desember 2012, s. 15«Grusomhetens erfaring», Aftenposten, 11. desember 2012

Sund ble i 1984 etterfulgt som professor og leder for Kontoret for katastrofepsykiatri av militærpsykiateren Lars Weisæth, som ledet institusjonen til den ble innlemmet i NKVTS med Weisæth som en av fire forskningsledere 20 år senere. Leo Eitinger, beskrevet av Arne Sund som katastrofepsykiatriens «bestefar», var som professor emeritus i 1980-årene knyttet til institusjonen; UiOs menneskerettighetspris, Eitingerprisen, ble etablert i denne perioden. Nils Retterstøl skrev at «med sine erfaringer, med sin kunnskap og ved sin visdom var [Eitinger] naturligvis en meget verdifull ressursperson ved kontoret. Kontoret for katastrofepsykiatri kom nettopp til å arbeide med problemområder som hadde vært sentrale ikke bare i hans faglige liv, men også i hans privatliv.» Andre sentrale medarbeidere var psykiaterne Reidar Schwebs, Ulrik Malt, Are Holen og Lars Mehlum, og psykologen Ellinor F. Major. Et stort forskningsprosjekt ved Kontoret for katastrofepsykiatri var UNIFIL-undersøkelsen om psykisk helse hos norske FN-veteraner. Stressmestringsteamet for internasjonale operasjoner i Forsvarets sanitet, etablert 1996, var underlagt og samlokalisert med Kontoret for katastrofepsykiatri. Forskningsvirksomheten i disse organisasjonene ble en del av NKVTS mens det kliniske arbeidet ble videreført innen Forsvarets sanitet, idag organisert i Forsvarets Institutt for militærpsykiatri og stressmestring.

Psykososialt team for flyktninger ble etablert av regjeringen i 1986 og var en del av Helsedirektoratet, og ble et senter under Instituttgruppe for psykiatri ved Universitetet i Oslo i 1990; institusjonen ble ledet av psykiateren Edvard Hauff, senere av psykiateren Nils Johan Lavik, psykologen Nora Louise Ahlberg og psykologen Nora Sveaass. Nasjonalt ressurssenter for seksuelt misbrukte barn ble etablert av regjeringen i 1995 etter et enstemmig stortingsvedtak og var knyttet til barneavdelingen ved Aker sykehus; initiativtaker og første leder var barnelegen, senere Ullevål-direktør, Erik Kreyberg Normann. Kompetansesenter for voldsofferarbeid ble etablert av regjeringen Brundtland og åpnet i 1996, administrativt lagt til Høgskolen i Oslo.

NKVTS som tverrfaglig forskningssenter
Sammenslåingen av de fire institusjonene til et tverrfaglig forskningssenter ved Universitetet i Oslo, fysisk plassert på Ullevål universitetssykehus, skjedde etter initiativ fra Helse- og omsorgsdepartementet, Justis- og beredskapsdepartementet, Forsvarsdepartementet, Arbeids- og sosialdepartementet og Barne- og familiedepartementet. Sosial- og helsedirektoratet var ansvarlig for gjennomføringen av sammenslåingen, og psykologen og helsebyråkraten Ellinor F. Major var en sentral drivkraft bak prosessen. NKVTS ble åpnet i august 2004 på Ullevål universitetssykehus av helseminister Ansgar Gabrielsen. Fra starten har NKVTS samarbeidet med Senter for krisepsykologi i Bergen, som nå er en del av Det psykologiske fakultet ved UiB.

Instituttet var heleid av Universitetet i Oslo fra 2004 til 2019 og er fremdeles et tilknyttet institutt ved UiO. Det har et nært samarbeid særlig med Psykologisk institutt og Institutt for klinisk medisin ved UiO, der mange av senterets forskere også er professorer eller førsteamanuenser; det har også et nært forskningssamarbeid med Oslo universitetssykehus. NKVTS var samlokalisert med deler av Det medisinske fakultet på Oslo universitetssykehus, Ullevål fra 2004 til 2013, da senteret flyttet til Nydalen, der senteret holder til like ved Justis- og beredskapsdepartementet. NKVTS er organisert som et statsaksjeselskap og har 107 ansatte (2021). I 2018 foreslo regjeringen å innlemme NKVTS i Folkehelseinstituttet.Camilla Stoltenberg og Trygve Ottersen: Faglig styrke og integritet ved Folkehelseinstituttet NKVTS gikk inn for å videreføres som et senter ved Universitetet i Oslo, ved å bli reintegrert i den ordinære universitetsstrukturen ved UiO slik NKVTS' forløpere var før 2004 da de var del av Det medisinske fakultet, og dette har hele tiden vært NKVTS' foretrukne løsning. I 2019 foreslo regjeringen at NKVTS skal videreføres som et selvstendig statseid aksjeselskap, og at statens aksjer i NKVTS skal forvaltes av Norwegian Research Centre som eies av fire universiteter med Universitetet i Bergen som majoritetseier. Det er varige restriksjoner både i overtagelsesavtalen og vedtektene som sikrer at NKVTS videreføres som et selvstendig, frittstående forskningsinstitutt, og at aksjonær ikke kan gjøre vesentlige endringer i selskapet eller styre den faglige utviklingen av instituttet, og NKVTS er dermed ikke en del av NORCE.«Årsrapport 2019», NKVTS NKVTS er et ikke-kommersielt, statlig forskningsinstitutt, og ikke et oppdragsinstitutt. Det var også en forutsetning for overføringen at NKVTS fortsatt skal være del av UiOs randsone, og videreføre det nære samarbeidet med UiO, bl.a. om professor II-stillinger ved UiO for NKVTS' forskere. Styret består av representanter for samarbeidsinstitusjonene Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen og Helse- og omsorgsdepartementet i tillegg til ansattrepresentanter; styreleder er tidligere assisterende helsedirektør Herlof Nilssen.

NKVTS får sine oppdrag og finansieres direkte av regjeringen. NKVTS har også mange prosjekter finansiert av Forskningsrådet og EU. NKVTS driver først og fremst grunnforskning samt anvendt forskning hovedsakelig knyttet til det kliniske feltet, f.eks. implementerings- og behandlingsforskning. NKVTS driver ikke med oppdragsforskning i særlig grad. I tillegg til forskning arbeider NKVTS med formidling og undervisning og veiledning av viderekomne studenter og forskerrekrutter, særlig i samarbeid med UiO.

NKVTS er tverrfaglig og forskningen rommer psykologiske, psykiatriske, samfunnsvitenskapelige og rettslige perspektiver. Tre av de fire forløperinstitusjonene var de første årene dominert av psykiatere og andre leger, flere med militær bakgrunn, og arbeidet var lenge preget av en medisinsk modell,«Når katastrofen rammer», ''Psykologisk.no men fra 1990-årene har psykologer vært i flertall, og et flertall av forskerne har idag psykologifaglig bakgrunn. Forskningen er idag i større grad preget av samarbeid mellom psykologi og psykiatri, og andre fagområder, og større vekt på normalpsykologi.

NKVTS har en rekke større forskningsprosjekter om de psykologiske og samfunnsmessige virkningene av terrorisme, blant annet om terrorangrepene i Norge 2011. NKVTS har også en rekke prosjekter om ofre for naturkatastrofer, barnesoldater, tortur, flyktninger, seksuell vold, ofre for væpnede konflikter og militærpersonells psykiske helse. NKVTS fikk i oppgave av regjeringen å følge opp de overlevende etter terrorangrepene i Norge 2011 og Utøya-studien ved NKVTS er sentral i internasjonal traumeforskning; NKVTS har også gitt råd til fagmiljøer i andre land etter terrorangrep, bl.a. etter angrepene i Paris i 2015 og Nice i 2016. I 2014 bevilget regjeringen 60 millioner kroner til et stort forskningsprogram om vold i nære relasjoner, som gjennomføres av NKVTS og NOVA.Forskningsprogram om vold i nære relasjoner, Regjeringen.no Sammen med Forsvarets sanitet står NKVTS bak Afghanistanundersøkelsen, et forskningsprosjekt på Afghanistanveteraners psykiske helse utført for Forsvarsdepartementet.

I tillegg til sine oppgaver innen forskning, undervisning og formidling er NKVTS faglig rådgiver for regjeringen innen instituttets ekspertiseområder og har enkelte beredskapsfunksjoner når det settes nasjonal krisestab. I forbindelse med koronavirusutbruddet i 2020 representerer psykologiprofessor Tine Jensen NKVTS i den nasjonale krisestaben.«– Vi må spørre hvordan vi kan fore­bygge en psyko­sosial katastrofe» Psykologen Nora Sveaass, seniorforsker og forskningsleder for flyktninghelse og tvungen migrasjon ved NKVTS, representerte Norge i FNs torturkomité fra 2005.Norwegian psychologist to sit on UN Committee against Torture, Regjeringen.no

De faglig ansatte omfatter toppstillingen forsker I/professor (NKVTS har som praksis at forskere I har bistillinger som professor ved UiO og andre universiteter), mellomstillingene forsker II og forsker III, og i tillegg prosjektmedarbeidere/forskningsassistenter, stipendiater og postdoktorer. I den faglige ledelsen styrer i stor grad forskerne i toppstillingene instituttet kollegialt, slik det er vanlig i instituttsektoren. Legen Cecilie Daae er direktør for NKVTS fra 2023.

Kjente forskere ved NKVTS
Professorer/toppstillinger
Marianne Skogbrott Birkeland, psykolog, forsker I ved NKVTS og professor II ved Psykologisk institutt (UiO)
Margunn Bjørnholt, sosiolog, forsker I ved NKVTS og professor II ved Sosiologisk institutt (UiB)
Grete Dyb, katastrofe- og krisepsykiater, forsker I ved NKVTS og professor II ved Institutt for klinisk medisin (UiO), og visedekan ved Det medisinske fakultet (UiO)
Gertrud Sofie Hafstad, psykolog, forsker I ved NKVTS
Trond Heir, militær- og krisepsykiater, forsker I ved NKVTS og professor II ved Institutt for klinisk medisin (UiO)
Tine Jensen, psykolog, forsker I ved NKVTS og professor ved Psykologisk institutt (UiO)
Kristin Skjørten, kriminolog, forsker I ved NKVTS og professor II ved Institutt for offentlig rett (UiO)
Siri Thoresen, militær- og krisepsykolog, forsker I ved NKVTS og professor II ved Psykologisk institutt (UiO)
Lars Weisæth, militær- og katastrofepsykiater, oberstløytnant, professor ved Institutt for klinisk medisin (UiO), leder for Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN) og deretter forsker I og forskningsleder ved NKVTS (nå professor emeritus ved NKVTS/UiO)

Forskere i mellomstillinger
Else-Marie Augusti, psykolog, forsker II ved NKVTS
Ines Blix, psykolog, forsker II ved NKVTS
Anette Brunovskis, sosiolog, forsker II ved NKVTS
Harald Bækkelund, psykolog, forsker II ved NKVTS
Maria Teresa Grønning Dale, psykolog, forsker II ved NKVTS og førsteamanuensis ved Psykologisk institutt (UiO)
Karina Egeland, psykolog, forsker II ved NKVTS
Belinda Ekornås, militærpsykolog, forsker II ved NKVTS
Kristin Alve Glad, psykolog, forsker II ved NKVTS
Hannah Helseth, sosiolog, forsker II ved NKVTS
Per Kristian Hilden, medisinsk antropolog, forsker II ved NKVTS og førsteamanuensis ved Avdeling for samfunnsmedisin og global helse (UiO)
Kristin Johanne Haabrekke, psykolog, forsker II ved NKVTS
Mia Myhre, barnelege, forsker II ved NKVTS og overlege ved Oslo universitetssykehus
Marianne Opaas, psykolog, forsker II ved NKVTS
Akiah Ottesen, psykolog, forsker II ved NKVTS/NORMENT (UiO)
Silje Mørup Ormhaug, psykolog, forsker II ved NKVTS
Ane-Marthe Solheim Skar, psykolog, forsker II ved NKVTS og Folkehelseinstituttet
Lise Eilin Stene, lege, forsker II ved NKVTS
Synne Øien Stensland, barnelege, forsker II ved NKVTS
Helene Flood Aakvaag, psykolog, forsker II ved NKVTS
Janne Rueness, barnelege og forsker på vold mot barn ved NKVTS

Tidligere forskere
Listen omfatter også forskere ved NKVTS' fire forløperinstitusjoner, hvorav tre var enheter ved Det medisinske fakultet ved UiO og Kontoret for katastrofepsykiatri var en del av både UiO og Forsvarets sanitet (FSAN)
Nora Louise Ahlberg, psykolog, professor og leder for Psykososialt senter for flyktninger (UiO)
Samira Aminihajibashi, psykolog, forsker II ved NKVTS
Ingunn Rangul Askeland, psykolog, forsker II ved NKVTS
Leo Eitinger, psykiater, professor i psykiatri ved UiO, var knyttet til Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN) som professor emeritus; beskrevet av Arne Sund som institusjonens/fagets «bestefar»
Øivind Fjeld-Solberg, psykolog, forsker II ved NKVTS og Folkehelseinstituttet
Edvard Hauff, psykiater, professor i psykiatri og leder for Psykososialt senter for flyktninger (UiO)
Marianne Bang Hansen, psykolog, forsker II ved NKVTS 
Mona-Iren Hauge, psykolog, forsker II og forskningsleder ved NKVTS, og førsteamanuensis ved Psykologisk institutt (UiO)
Are Holen, psykiater og psykolog, forsker ved Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN)
Marianne Jakobsen, psykiater, forsker II ved NKVTS
Hege Kornør, psykolog, forsker II ved NKVTS
Pål Kristensen, psykolog, forsker ved NKVTS
Thore Langfeldt, psykolog, forsker II ved NKVTS
Nils Johan Lavik, psykiater, professor i psykiatri og leder for Psykososialt senter for flyktninger (UiO)
Inger-Lise Lien, sosialantropolog, forsker I ved NKVTS
Ellinor F. Major, psykolog, forsker ved Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN) og Psykososialt senter for flyktninger (UiO)
Ulrik Malt, psykiater, militærlege ved Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN), siden professor i psykiatri ved UiO
Lars Mehlum, psykiater, professor i psykiatri, overlege og forskningsleder ved Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN)
Erik Kreyberg Normann, barnelege, leder for Nasjonalt ressurssenter for seksuelt misbrukte barn (Aker universitetssykehus)
Egil Nygaard, psykolog, professor i psykologi ved UiO og forsker ved NKVTS
Hilde Pape, psykolog, forsker II ved NKVTS
Reidar Schwebs, militær- og katastrofepsykiater, major, overlege, ved Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN)
Kari Stefansen, sosiolog, forsker I ved NKVTS
Arne Sund, militær- og katastrofepsykiater, oberstløytnant, professor i katastrofepsykiatri og leder for Kontoret for katastrofepsykiatri (UiO/FSAN)
Nora Sveaass, psykolog, professor ved Psykologisk institutt (UiO), forskningsleder for flyktninghelse og tvungen migrasjon ved NKVTS, og medlem av FNs torturkomité
Odd Arne Tjersland, psykolog, forsker I ved NKVTS og professor ved Psykologisk institutt (UiO)
Arnfinn Tønnessen, militærpsykolog, forsker II ved NKVTS
Sverre Varvin, psykiater, professor, forsker ved NKVTS

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker



Kategori:Psykologi