Slaget om Kuhmo

Slaget om Kuhmo var en serie med trefninger nær byen Kuhmo i vinterkrigen. En sovjetisk divisjon ble omringet av finske styrker, men var i stand til å holde ut til slutten av krigen.

Bakgrunn
Den sovjetiske ledelsen ønsket ved hjelp av erobringen av Nord-Finland å fremtvinge okkupasjonen av hele landet og ville allerede under krigen avskjære trafikkveier til Finlands naboland.Anthony Upton: Finland 1939–1940, Newark, 1974 S. 51ff, S. 63ff. For å understøtte framstøtet av 163. infanteridivisjon og 44. motoriserte infanteridivisjon til Uleåborg, skulle den 54. infanteridivisjonen trenge frem mot sør for å avskjære eventuelle muligheter for forsterkninger fra det finske kjernelandet.William Trotter: A Frozen Hell, Chapel Hill, 1991 S. 174ff

Slagets gang
Etter å ha krysset grensen avanserte den sovjetiske 54. divisjonen mot Kuhmo i Nord-Finland. I dette området hadde den finske hæren kun mindre grenseenheter, ettersom de ikke forventet et større angrep der. Den 3. desember 1939 måtte den finske overkommandoen, ledet av marskalk Carl Gustaf Emil Mannerheim, omdisponere et regiment fra reserven for å forsinke fremrykningen til den sovjetiske divisjonen. Ved utgangen av 1939 hadde de sovjetiske styrkene avansert til omtrent 15 kilometer fra landsbyen Kuhmo. Den sovjetiske divisjonen hadde en betydelig tallmessig overlegenhet, noe som førte til at de finske styrkene avstod fra direkte angrep. Divisjonskommandøren, general Gussewski, benyttet tiden til å styrke sine stillinger og sørget blant annet for byggingen av en flystripe på en islagt innsjø. Divisjonen strakk seg som en lang kolonne langs veien mot Kuhmo.

Etter de finske styrkenes seier over de sovjetiske 163. og 44. divisjonene i slaget ved Suomussalmi, beordret Mannerheim at de seirende enhetene skulle forflyttes til Kuhmo for å konfrontere den sovjetiske 54. divisjonen. Den finske 9. divisjonen, ledet av Hjalmar Siilasvuo, var imidlertid i undertall sammenlignet med den sovjetiske styrken og led dessuten under mangel på både ammunisjon og artilleri. Til tross for dette lanserte finnene et motangrep den 28. januar 1940. Som i slaget ved Suomussalmi angrep de på ski fra skogområdene og klarte å dele den sovjetiske divisjonen inn i tre adskilte grupper, kjent som "motti" (et finsk begrep som beskriver omringede enheter). Finnene hadde også erobret sovjetiske panservernvåpen under kampene i Suomussalmi og brukte disse effektivt mot sovjetiske stridsvogner.

Til tross for deres innsats endte situasjonen i en fastlåst stilling. Sovjetiske styrker forsøkte å bryte gjennom den finske blokaden ved å sende inn en nyopprettet skibrigade med 2000 soldater og forsterkninger fra den 23. infanteridivisjonen, men disse forsøkene mislyktes. Selv om den 54. divisjonen mottok støtte fra det sovjetiske flyvåpenet, var ikke dette nok til å forhindre dens nederlag. Den finske blokaden holdt frem til 13. mars 1940, da Vinterkrigen ble avsluttet med Moskva-freden.

 Etterspill 
Betydningen av kampen for det generelle bildet av krigen er tvetydig. På den ene siden var finnene i stand til å stoppe fremrykking av sovjetene og hindre de facto to sovjetiske divisjoner. Den virkelige hensikten med den finske overkommandoen å slå russerne i Nord-Finland raskt for å sende 9. divisjonen til den avgjørende fronten på det karelske neset, oppfyltes ikke.William Trotter: A Frozen Hell, Chapel Hill, 1991 S. 174ff; Anthony Upton: Finland 1939–1940, Newark, 1974 S. 88ff

Referanser

Kategori:Slag under vinterkrigen
Kategori:Konflikter i 1940
Kategori:1940 i Finland