James Howard Harris, 3. jarl av Malmesbury

James Howard Harris, 3. jarl av Malmesbury, (født 25. mars 1807 i London, død 17. mai 1889), kjent som vicomte FitzHarris fra 1820 til 1841, var en britisk statsmann.

Liv og virke
 Bakgrunn
Han var eldste sønn av James Edward Harris, 2. jarl av Malmesbury,G.E. Cokayne, Complete Peerage, 1st ed., vol. 5, p. 203 og studerte ved Oriel College, Oxford. Harris brukte flere år på reising, og møtte mange kjente personer, bl.a. den senere Napoleon III av Frankrike.

Harris giftet seg den 13. mai 1876 med Corisande Emma Bennet, datter av Charles Augustus Bennet, 5th Earl of Tankerville og hans hustru Corisanda, datter av Antoine, duc de Gramont og søster av Agenor, duc de Gramont, som var fransk utenriksminister i 1870.G.E. Cokayne, Complete Peerage, 1st ed., vol. 5, p. 203 ; ODNB Hun døde i  1876. Malmesbury giftet seg på nytt den 1. november 1880 med Susan Hamilton, datter av John Hamilton fra Fyne Court i Somerset.

Politiker
I 1841 ble han innvalgt i Underhuset, men kort etter døde faren, og han etterfulgte ham som jarl av Malmesbury, og trådte dermed ut av Underhuset.

Minister
Malmesbury var utenriksminister i Edward Smith-Stanleys regjering i 1852 og igjen fra 1858 til 1859. Han var også Lord Privy Seal under Smith-Stanley og Benjamin Disraeli mellom 1866 og 1868 og under Disraeli mellom 1874 og 1876. I 1852 ble han utnevnt til medlem av Det kongelige råd.

I Overhuset ble han betraktet som en innflytelsesrik tory av den gamle skolen.

I sine to perioder som utenriksminister førte Malmesbury en forsiktig, konservativ politikk. Hans vennskap med den senere Napoleon III medvirket til at Storbritannia raskt aksepterte Napoleons beslutning om å utrope seg selv til keiser i 1852. Men dette forhindret ham ikke fra å føre en ganske østerriksk-vennlig politikk under krisen som ledet til den østerriksk-sardinske krig i 1859. Malmesbury var særlig bekymret over oppførselen til Camillo di Cavour, og at et lite land som Piemonte var i stand til å true den europeiske freden.

Han utgav sine memoarer Memoirs of an Ex-Minister i 1884. Han redigerte også bestefarens Diaries and Correspondence (1844), og utgav videre The First Lord Malmesbury and His Friends (1870).

Malmesbury døde barnløs i mai 1889, 82 år gammel, og ble etterfulgt som jarl av nevøen Edward.

Han var ridder storkors av Order of the Bath og medlem av Det kongelige råd.

Referanser

Litteratur
 Kidd, Charles, Williamson, David (editors). Debrett's Peerage and Baronetage (1990 edition). New York: St Martin's Press, 1990.

 Eksterne lenker 



Kategori:Britiske ministre
Kategori:Britiske parlamentsmedlemmer
Kategori:Britiske jarler og grevinner
Kategori:Order of the Bath
Kategori:Medlemmer av Det kongelige råd (Storbritannia)
Kategori:Lords Privy Seal
Kategori:Personer fra London