Myggsmettfamilien

se inndeling!

Myggsmettfamilien (Polioptilidae) inngår som én av seks familier i gruppen Certhioidea, som er ei delgruppe av sangfugler (Passeri) i ordenen spurvefugler (Passeriformes). Familien omhandler 22 arter fordelt i tre slekter, hvorav to (fire arter) omhandler knottsmettene og én ( 18 arter) de egentlige myggsmettene.

Artene finnes i store deler av Amerika og Karibia, med unntak av landområdene lengst sør i Sør-Amerika og de høyeste regionene i Andes. Dessuten finnes kun en art såvidt i det aller sørligste Øst-Canada.

 Taksonomi 
Myggsmettfamilien er trolig søstergruppen til gjerdesmettfamilien (Troglodytidae). 

 Biologi 
Disse små insekteterne søker ofte etter mat i grupper, vanligvis med stjerten hevet eller bevegelig på en livlig måte. Fuglene er stadig i bevegelse, bruker stjerten for balanse mens de gjør elegante piruetter på en grein, før de hopper eller flakser videre til en annen på jakt etter et bytte. Med delikate ben og nebb, og generelt lette proporsjoner, er de kledd i enkle fjærdrakter i blågrått eller brunt, ofte med en liten svart hette eller et mønster rundt i ansiktet. Sangen til Ramphocaenus er en langsom, plystrende trille. Hos Microbates består den av en serie plystretoner, selv om deres skarpe skjenning ofte er mer hørbar. Syngende Polioptila fletter inn plystrelyder med deres vanlige høye, hese eller klagende kvitring.

Dietten består av små insekter og andre leddyr som fuglene plukker fra lauv og greiner, mens stjerten spretter opp og ned.

Både myggsmetter og knottsmetter antas å være monogame, og hannen vil jage inntrengere av begge kjønn ut av territoriet sitt. Redene til myggsmettene (Polioptila) er alle like, og består av pene kopper konstruert av myke plantefibre som er bundet sammen med spindelvev og dekket med lav på utsiden. Til sammenligning bruker knottsmettene sjelden spindelvev i redekonstruksjonen, men bygger reirene sine av mose, plantefibre og døde blader. Knottsmett-reir plasseres vanligvis i undervegetasjonen, ikke i trekronene slik myggsmett-reir ofte plasseres. Myggsmetter legger 2–5 egg, mens 2 egg er vanlig for knottsmetter. Begge foreldrene deltar i alle aspekter av omsorg, og myggsmetthanner tar ofte en ledende rolle i redekonstruksjon. Begge foreldrene ruger på eggene og mater ungene. Rugingen tar 14–17 dager, og ungene forlater reiret etter 12–14 dager. Foreldrene ser ut til ta å vare på ungene i omtrent en måned etter at de har forlatt redet.

 Slektstre 
Slektstreet følger Oliveros et al. (2019).

 Inndeling 
Inndelingen følger Oliveros et al. (2019). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Utbredelsen følger Birds of the World i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020).

 Passeriformes, spurvefugler
 Passeri, sangfugler
 Passerida
 Certhioidea
 Polioptilidae, myggsmettfamilien
 Microbates, 
 M. collaris, belteknottsmett
 M. cinereiventris, rustknottsmett
 Ramphocaenus,
 R. melanurus, spydknottsmett
 R. sticturus, lanseknottsmett
 Polioptila, 
 P. guianensis, amazonmyggsmett
 P. schistaceigula, skifermyggsmett
 P. clementsi, varillalmyggsmett
 P. facilis, arionegromyggsmett
 P. attenboroughi , gråmyggsmett
 P. paraensis, paramyggsmett
 P. dumicola, maskemyggsmett
 P. lactea, kremmyggsmett
 P. lembeyei, kubamyggsmett
 P. plumbea, krattmyggsmett
 P. maior, (Marañon Gnatcatcher, ikke navngitt på norsk)
 P. albiventris, yucatanmyggsmett
 P. bilineata, hvitbrynmyggsmett
 P. caerulea, nordmyggsmett
 P. melanura, ørkenmyggsmett
 P. californica, kaliforniamyggsmett
 P. nigriceps, mexicomyggsmett
 P. albiloris, mayamyggsmett

 Kilder 
 Atwood, J, and S. Lerman (2006). Family Polioptilidae (Gnatcatchers). Pp. 350-377 in: del Hoyo, J., A. Elliott, and D. Christie. eds (2006). Handbook of Birds of the World Vol. 11. Old World Flycatchers to Old World Warblers. Lynx Edicions, Barcelona. ISBN 978-84-96553-06-4
 Del Hoyo, J.; Elliot, A. & Christie D. (editors). (2006). Handbook of the Birds of the World. Volume 11: Old World Flycatchers to Old World Warblers. Lynx Edicions. ISBN 849655306X.
 Whitney, B., and A. Alonso (2005). A new species of gnatcatcher from the white-sand forests in northern Amazonian Peru with revision of the Polioptila guianensis complex. Wilson Bull. 117(2): 113-210.

 Referanser 
Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forening. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-04-10

Syvertsen, P.O., M. Bergan, O.B. Hansen, H. Kvam, V. Ree og Ø. Syvertsen 2017: Ny verdensliste med norske fuglenavn. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider: http://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/om.php

Winkler, D. W., S. M. Billerman, and I.J. Lovette (2020). Gnatcatchers (Polioptilidae), version 1.0. In Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.poliop1.01

 Eksterne lenker 


Kategori:Certhioidea