Krattspissmus

Krattspissmus (Sorex araneus) er hjemmehørende i Eurasia og er den mest utbredte spissmusa og et av de vanligste pattedyra i Nord-Europa. Den finnes i Norge, der den også går under beskrivelsene vanlig spissmus og skogspissmus. Arten inngår i slekten Sorex i tribuset Soricini, som er én av seks tribus i underfamilien Soricinae (rødtannspissmus).

Krattspissmusa ble beskrevet av Carl von Linné i 1758. Den er typearten for slekta Sorex og for familien Soricidae (spissmusfamilien).

 Beskrivelse 
miniatyr|Sammenligning dvergspissmus (venstre) og krattspissmus (høyre)
Dyra er vanligvis  lange og veier . Spissmus har små øyne, en avspissa, rørlig snute og tenner med røde spisser. Pelsen er som regel trefarget med mørkebrun til svartbrun rygg, lysebrune sider og gråhvit buk. Halen er tofarget med ryggfargen på oversiden og bukfargen under. Det brune feltet langs siden er et godt kjennetegn for å skille arten fra dvergspissmus. Ungmus har lysere pels fram til den første fellinga når de får vinterpels.

Spissmus lever i om lag 23 måneder. De er aktive både om dagen og natta, men helst når det er mørkt.

 Atferd 
 Territorium 
Krattspissmus holder helst til i skog og på enger og heier. Hver krattspissmus etablerer et revir på om lag , og blir der hele livet. Hannene krysser utover disse grensene bare i korte perioder for å finne en partner under paringa. Krattspissmus er svært territoriale, og blir svært aggressive hvis andre spissmus trenger inn på området deres.

Reira deres ligger under jorda eller i tett vegetasjon.

 Føde 
Krattspissmusas kjøttetende og insektetende kosthold består for det meste av insekter, snegler, edderkopper, meitemark og åtsel. For å overleve må den ete rundt  av kroppsvekta si hver dag, den må ete hver andre til tredje time for å oppnå dette. I motsetning til piggsvin går de ikke i dvale om vinteren.

Spissmus har dårlig syn, men har svært god luktesans og god hørsel som de bruker til å spore opp mat. De bruker også korte skrik med høyere frekvens enn vi kan høre til ekkolokalisering. Disse ultrasoniske skrikene har en frekvens på ca. 50 kHzhttps://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC7262541/, mens mennesker sjelden hører høyere frekvenser enn 20 kHz. Derimot kan katter høre så høye frekvenserhttps://www.researchgate.net/figure/Examples-of-differences-among-the-hearing-ranges-of-humans-and-various-animal-species_fig8_46655078. Med ekkolokalisering kan ei spissmus finne bytte opp til 12 cm ned i jorda. Kvitring eller skrik fra spissmus er likevel hørbare for mennesker. En frekvensanalyse av lydene fra ’’Sorex unguiculatus’’ viste at de lå i frekvensområdet 5–44,7 kHzhttps://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC6405488/.

 Formering 
Paringstida til krattspissmus varer fra april til september, med et høydepunkt om sommeren. Etter å ha gått drektig i 24-25 dager føder hunnen et kull på , som forlater henne etter . Vanligvis føder ei hunn  i året.

Det er bare i samband med formering spissmusene ikke er enslige. Unge krattspissmus danner ofte et slags «tog» etter mora, hvor hver unge har halen til dyret foran seg i munnen.

 Utbredelse 
Krattspissmusa er utbredt i Nord- og Mellom-Europa og i Sibir østover til traktene ved Bajkalsjøen. Den finnes i Storbritannia, men ikke i Irland. Arten mangler i det meste av Frankrike, men det er isolerte bestander i Massif Central og Pyreneene. Antall kromosomer varierer mye, og flere former med sterkt avvikende kromosomoppsett er nå skilt ut som egne arter. Det gjelder blant annet Sorex coronatus i Vest-Europa, Sorex granarius på Den iberiske halvøy og Sorex samniticus i Italia.

 Referanser 
Per Ole Syvertsen, Kjell Isaksen, Kjell Magne Olsen, Viggo Ree, Roar Solheim og Øystein Wiig. 2010. Nye norske navn på pattedyr, med oppdatert liste over arter påvist i Norge . – Fauna 63(2): 59–59.

 Eksterne lenker 


Kategori:Spissmus
Kategori:Pattedyr i Norge
Kategori:Pattedyr formelt beskrevet i 1758
Kategori:Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné