Dokk

Dokk (fra middelnedertysk dock, nederlandsk dok eller engelsk dock)«dokk», NAOB er en menneskskapt struktur som involverer et lukket område med et bassenglignende anlegg med vann eller sjø nok til at et skip eller flere kan seile inn og ut. Det kan lukkes mot tidevann eller andre vannstandsendringer ved hjelp av solide dokkporter. Verftsdokker kan også tømmes for vann, for at en skal kunne utføre arbeid på skip under vannlinjen. Skiftsverf  benytter seg av en dokk. 

 Ulike typer 
Det kan skilles mellom havnedokkanlegg, tørrdokker«tørrdokk», NAOB og flytedokker.«flytedokk», NAOB

Havnedokkene er ofte store områder for flere skip, som kan ligge i relativ ro i forhold til tidevannsendringer som mange steder er på flere meter. Portene er da åpne to ganger i døgnet, ved høyvann.

Tørrdokkene er utsprengte eller oppmurte kaier med bedding i bunnen. Vannet blir pumpet ut før arbeidet tar til.

Flytedokker er flytende tørrdokker og utstyrt med flytetanker som løfter dokken og skipet, samtidig som vannet pumpes ut. De er ikke i samme grad avhengige av stor plass på land, og brukes ofte som supplement for verft som ligger trangt til. Dokken fylles med vann og senkes til skipet flyter når det skal ut igjen.

 Historie 

De tidligste kjente havna var de som ble oppdaget i Wadi al-Jarf, en havn under oldtidens Egypt, tilhørende farao Keops (Kufu), datert fra ca. 2500 f.Kr., som ligger ved Rødehavskysten.Boyle, Alan (15. april 2013): «4,500-year-old harbor structures and papyrus texts unearthed in Egypt», NBC.Marouard, Gregory; Tallet, Pierre (2012): «Wadi al-Jarf - An early pharaonic harbour on the Red Sea coast», Egyptian Archaeology. 40, s. 40–43. Arkeologer oppdaget også ankre og oppbevaringskrukker i nærheten av stedet.Tallet, Pierre (2012): «Ayn Sukhna and Wadi el-Jarf: Two newly discovered pharaonic harbours on the Suez Gulf» (PDF), British Museum Studies in Ancient Egypt and Sudan. 18, s. 147–68. ISSN 2049-5021.

En dokk fra Lothal i India (et av de sørligste stedene i oldtidens Induskulturen) stammer fra rundt 2400 f.Kr.Codebò, Mario (2013): «Archaeoastronomical Surveys In Lothal (India)», Archaeoastronomy.it.Frenez, D. (2014): Lothal re-visitation Project, a fine thread connecting Intis to contemporary Raveena (Via Oman). UK: BAR. ISBN 9781407313269; s. 263–267. og lå vekk fra hovedstrømmen for å unngå avsetning av silt.Rao, S.R. (1985): Lothal, a Harappan Port Town (1955–62). New Delhi: Archaeological Survey of India. OCLC 60370124; s. 27–28 Moderne oseanografer har observert at Induskultur må ha hatt stor kunnskap om tidevann for å kunne bygge en slik dokk på den stadig skiftende elvebanen til Sabarmati, samt eksemplarisk hydrografi og maritim ingeniørkunst. Dette er den eldste kjente dokken som er funnet i verden utstyrt for å legge til kai og betjene skip.

Det spekuleres i at ingeniørene i Lothal studerte tidevannsbevegelser og deres effekter på mursteinskonstruksjoner, ettersom veggene er konstruert av ovnsbrente murstein. Rao (1985), s. 28–29. Denne kunnskapen gjorde det også mulig for dem å velge Lothals beliggenhet i utgangspunktet, ettersom Khambhatbukta har den høyeste tidevannet og skip kan sluses gjennom strømningsflo i elvemunningen. Ingeniørene bygde en trapesformet struktur (en firkant med (minst) to parallelle sider), med nord-sør-armer på gjennomsnittlig 21,8 meter, og øst-vest-armer på 37 meter.

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Sjøfart
Kategori:Artikler i sjøfart-prosjektet
Kategori:Nederlandske ord og uttrykk