Magnus Lagabøtes landslov

Magnus Lagabøtes landslov var et lovverk gjeldende for hele Norge gitt av kong Magnus Lagabøte mellom 1274 og 1276. Lovverket var det første som gjaldt for hele Norge og er et av de første eksemplene på omfattende nasjonal lovgivning fra en sentralmyndighet i Europa. Lovverket er grunnen til at kongen fikk tilnavnet Lagabøte, «den som forbedrer loven». Det var på den tiden den eneste lovsamlingen som regulerte hele samfunnet og skapte rettsenhet i Norge. 

I Europa var det på den tiden vanlig at rikene ble regulert av enkeltstående lover, sedvane og vedtak i domstolene. Ifølge Jørn Øyrehagen Sunde var det først med Code Civile i Frankrike i 1804 at det kom en landsdekkende lov med like stor betydning for folks liv. Landslova bygget på eksisterende landsdelslover utviklet i hundreårene før. Det gikk med 42 kalveskinn til å lage en kopi av landslova og en tredjedel av bevarte manuskript fra før 1350 inneholder landslova. Det fantes anslagsvis en kopi av landslova for hver 1200 innbyggere. En landsdekkende lov var et viktig utgangspunkt for å iverksette en ensartet politikk i hele landet. Landslova gjaldt til 1600-tallet og ble avløst av Christian Vs Norske Lov i 1687. På 1600-tallet gjaldt landslova i form av Christian IVs Norske Lov fra 1604.

 Virkeområde 
Selv om lovverket gjaldt for hele landet, besto det formelt av fire ulike lovbøker, ett for hver av de fire lagtingene (Gulating, Frostating, Eidsivating og Borgarting). Innholdet i de fire lovbøkene var imidlertid for det meste likt og bygde i hovedsak på de tidligere gjeldende lagtingslovene som ble utviklet i hundreårene før. Det ble i tillegg utarbeidet en egen bylov for byene. Landsloven ble lagt frem på Frostatinget i 1274, på Gulatinget i 1275 og på Eidsivating/Borgarting i 1276. Lovarbeidet begynte trolig 10 år før den ble lagt frem på Frostatinget. De eldre lagtingslovene, blant annet Gulatingslova, bygget på sedvane, rettspraksis og lovgivning. I tillegg til de fire lagtingene i Sør-Norge fantes det trolig et for Hålogaland og et for Færøyene, og det fantes trolig lover for byene.

Magnus Lagabøte fulgte med vilje lovgivningstradisjonen fra det romerske keiserriket. Han delte lovboken inn i ni bolker etter mønster av den keiserlige Codex og Magnus fremholdt i lovboken at «princeps legibus solutes est» (kongen står over lov, det vil si at kongen gir lovene). Lovboken ble lagt frem på lagtingene til orientering. Landslova inneholdt omtrent halvparten ny rett som raskt ble tatt i bruk. Anvendelsen av landslova ble i hovedsak overlatt til lagmenn og innbyggerne på tingene. Jónsbók på Island ble vedtatt i 1281 og den norske Byloven fra 1276 har landslova som grunnlag og inkluderer en stor del av de samme reglene. Jónsbók inngår fortsatt i islandsk rett. Landslova gjaldt til 1600-tallet.

Lovsamlingen er inndelt i ni områder (bolker)Gro Steinsland: Loven som samlet Norge. Klassekampen, 8. oktober 2018 inkludert:
 rettsvesenet
 kongemakten
 forsvaret
 vern av eiendom og liv
 ekteskap og arv
 odelsjord, rettsforhold til jordeiendom
 lov og gjeld
 pant og handel
 tyveri og edsavleggelse

Landsloven bestemte blant annet at det var generell almisseplikt: Den som stjal mat av sult, skulle ikke straffes, men dersom en frisk og mett mann stjal, skulle han pryles og deretter settes i arbeid. Landsloven gjenspeiler en spekter av interesser i samfunnet samtidig tok den hensyn til de mindre mektige gruppene i samfunnet gjennom system for fattigomsorg (et system som i prinsippet eksisterte til 1900). Loven utvidet ordninger for handel, kreditt og sjøfart med vern og retter for aktørene slik at de norske byene ble attraktive handelssteder. Ekteskapet ble styrket, noe som svekket stillingen til kvinner som fikk barn utenfor ekteskap. Kvinners eiendomsrett ble styrket. 

Tinget ble videreført som dømmende makt, mens kongen ble lovegiver. Landsloven sa samtidig at dersom reglene var urimelige hadde dommerne rett til å sette reglene til side: 12 dommere skulle formulere en rimelig løsning som tinget derettet kunne vedta. Denne ordningen åpnet for at tinget i sin dømmende funksjon samtidig drev politikk og lovutvikling.

Utarbeidelsen av en felles lov styrket de sentrale myndigheter og kongens makt. Dette førte til reaksjoner, særlig fra kirken. Erkebiskop Jon Raude i Nidaros motsatte seg at kongen også skulle gripe inn på kirkens område og revidere den kirkelige lovgivningen. Det oppsto en langvarig tautrekking mellom kongen på den ene side og kirken på den andre siden, som endte med et forlik og et kompromiss, kalt «Sættargjerden», i Tønsberg 1277. Erkebiskopen lyktes i å sikre kirken et betydelig skattefradrag og større juridiske privilegier.

Loven beskriver ikke kun hva som ikke var lov men også straffen, som ofte var hvor mye som skulle betales til kongen.

Store deler av lovverket var gjeldende rett i over 400 år, den ble revidert og oversatt til dansk i 1604 og fikk navnet Christian IVs Norske Lov, oppkalt etter kong Christian IV. I 1687 ble lovverket opphevet og erstattet av Christian Vs Norske Lov. Ifølge Jørn Øyrehagen Sunde var landsloven en viktig premissleverandør for Christian Vs norske lov, som i sin tur var grunnlag for Gronnloven av 1814.

Landsloven er kjent fra åtti bevarte avskrifter. De norrøne betegnelsene falt vanskelige for utlendinger, og bøndenes klager gjaldt nettopp innholdet, slik som delingen av tiendens bondelut, eller adelens forslag om å oppheve odelsretten. Stattholderen skrev i 1590 som begrunnelse for å få i stand en oversettelse av Landsloven: «...saa kunne òg de danske og tyske Lensmænd, Fogder og Præster ikke vel læse og forstaa dette Norske, besynderlig hvad dennem er imod [spesielt det de er imot]». Lovtolkninger var basert på hevd, tradisjon og nye kongebrev. Gamle skinnbrev med avsagte dommer lå rundt om på gårdene og kunne konsulteres. Stod lagretten likevel fast, henvendte den seg til den lovkyndige lagmannen og ba om orskurd («utskjæring») tilsvarende våre dagers rettsbelæring.Hilde Sandvik og Geir Atle Ersland: Norsk historie (s. 197-98), Samlaget, Oslo 2008, ISBN 978-82-521-5182-4 

Landsloven var det mest utbredte ikke-religiøse bokverket i middelalderen i Norge. Det var store og små forskjeller i ordlyden mellom manuskriptene, og denne variasjonen var kjent av de som brukte manuskriptene slik det fremkommer av notater i margen. Ifølge Jørn Øyrehagen Sunde ble ikke ordlyden fulgt slavisk, i stedet ble den fraveket om den ble ansett som for streng eller for mild. I tillegg ble lovtomme rom utfylt av dommerne. Ifølge Sunde utgjorde loven langt på vei et rammeverk som deretter ble tilpasset hver enkelt sak.Jørn Øyrehagen Sunde: «Stordomen til Landslova». Dag og Tid, 15. januar 2016.

 Loven 
Magnus, med Guds miskunn Norges konge, sønn av kong Håkon, sønnesønn av kong Sverre, sender Guds og sin hilsen til alle Guds og sine venner i Gulatings lovområde.

Dere vet at de forstandigste menn i Gulatings lovområde jevnlig har nevnt for oss​ at dere har fått vite at vi har vært med på å forbedre de fleste lovbøkene i landet i samråd med de beste menn, og bedt oss om at deres bok ikke blir holdt utenfor denne forbedringen. Dere skal vite at det har vært viktig for oss å trekke fra og legge til det som vi mener passer best, i samråd med de beste menn, og særlig viktig nå når dere har betrodd oss å utforme hele lovboka. Derfor har vi nå en stund gransket lovboka nøye, og det synes for oss som om det mange steder kunne uttrykkes like presist med færre ord der lovboka før har vært svært omstendelig. Noen steder trengs sannelig nærmere forklaring, der den før ikke har vært tydelig nok for mange fåkunnige.

Selv om vi kjenner oss svært ukyndige til slike storverk, så har vi likevel latt skrive denne boka, som vi sender dere på en slik måte som den selv sier, i tillit til vår herre Jesu Kristi miskunn og den hellige kong Olavs forbønn, og den bistand fra de skjønnsomste​ menn som var hos oss. For at dere skal forstå hvorfor vi har ordnet bolkene i boka slik de nå står, blir denne ordningen forklart for dere i det følgende.

Tingfarebolken er nå, som tidligere, skrevet først i lovboka, for først blir tinget ordnet og oppnevnelsene gransket, lagrettemenn valgt og eder avlagt, grid​ satt og sømmelig oppførsel gjort rede for, fordi jo bedre tinget er ordnet og skikket, jo bedre blir lovboka og dommene lyttet til.

Første del av lovboka er Kristendoms-bolken, for at folk skal forstå at den kristne tro er grunnvoll og opphav til alle gode ting, og lydighet til den hellige kirke og dens ledere er lys og veiviser til all lovlig rettferdighet og barmhjertig oppførsel.

Etter Kristendomsbolken følger Landevernsbolken, fordi hele folket skal vite at den samme Gud har satt kongen til verdslig makt som biskopen til åndelig makt.

Etter Landevernsbolken følger Mannhelgebolken, fordi etter dette passer det seg for høvdinger og alle andre under dem i rang å overholde og la overholde Guds fred og gode menns frihet blant kristne, og straffe dem med lovene, men likevel med måtehold dersom de blir overbevist om annet.

Etter Mannhelgebolken følger Arvetallet med mer som hører til, og det starter med kvinners giftermål, fordi det er av stor betydning for dem som gjør krav på arv, at de er født i lovlig ekteskap.

Etter Arvetallet kommer Odelsbolken, for når noen arver jord, passer det for ham å granske om sin og andres odel​, så han ikke tilegner seg andres lovlige odel, og selv skal kunne innløse sin odel i samsvar med loven.

Etter Odelsbolken følger Landsleiebolken, fordi det passer seg for dem som lovlig har skaffet seg sine jordeiendommer, å leie dem bort etter loven.

Etter Landsleiebolken følger Kjøpebolken, fordi man skal reise sak om løsøre etter lovlige søksmål, slik man reiser sak om land og jordegods etter Odelsbolken.

Etter Kjøpebolken følger Tjuvebolken, fordi det passer seg ikke for noen å ødelegge det som andre lovlig har skaffet seg. Og den som gjør noe annet, vil svare for det med straff etter loven.

Sist i boka kommer kongens retterbøter, fordi den kongen som er satt til å ha tilsyn med lovene, er ikke mindre forpliktet til å gjøre det bedre for sine lovlydige undersåtter med mildhet og retterbøter, enn å tvinge ukloke mennesker til respekt og lydighet med tukt og lovlige straffer.

Alle saker om tilfalt arv, om innløsning av odelsjord, om drap og alle andre lovsaker skal gå for seg etter loven slik den var i landet da saken startet, hvis det ikke har falt lovlig dom i den tidligere.

Vi ber dere også om at dere bærer over med oss i det som mangler, fordi det har mer årsak i vår vankunne eller vanvare enn i vår uvilje, som man kan tenke seg, selv om vi hadde tatt på oss mindre ansvar, og vi hadde vært mindre opptatt av dette gjøremålet enn vi er. Finnes det også noe nyttig i det, takker vi alle Jesus Kristus for det, måtte hans navn være velsignet til evig tid. Amen.

 I. Tingfarebolken 

 Lagtinget skal holdes en gang hvert år
 Om hvor mange som skal oppnevnes til lagtinget
 Om hvor lenge tinget skal vare, og om lagrettemenn
 Frostating
 Eidsivating
 Borgarting
 Færøyene
 Det skal være vitnesbyrd til hver sak
 Om grid og tingfred
 Ingen utenom kongen må bryte lagmannsdommer
 Sysselmenn skal kunngje det som skjedde på tinget
 Om dommer i drapssaker og leiermål med kvinner
 Om lovlige stevninger og tidsfrister
 Når det skal stevnes til lagmannen

 II. Kristendomsbolken 

 Om kristen tro
 Om den kristne tro
 Hvilke onder som kommer av falske konger
 Det skal være én konge
 Den andre kongearv
 Den tredje kongearv
 Den fjerde kongearv
 Den femte kongearv
 Den sjette kongearv
 Den sjuende kongearv
 Den åttende kongearv
 Den niende kongearv
 Den tiende kongearv
 Den ellevte kongearv
 Den tolvte kongearv
 Den trettende kongearv
 Om kongevalg og stevning av hertuger og jarler og biskoper
 Om annen arv etter kongen
 Om kongens løfte
 Om hertuged og jarleed
 Om baroned og hirdstjoreed
 Om lagmannsed
 Om bondeed

 III. Landevernsbolken 

 Hvordan kongen skal bestemme påbud og forbud
 Når et skip blir for gammelt
 Hvis hedensk eller kristen hær kommer i landet vårt
 Om vetevakt
 Om krigsbud
 Om utredelse av leidang
 Hvor leidangen skal utredes
 Om oppnevning til skip
 Om sjetting av skip og om mannskapsstevne
 Om buer og hvis noen drar på et annet skip
 Hva enhver skal eie av våpen
 Om våpenting og hvordan man skal vise fram våpnene sine
 Om å forlate skip på leidangsferd og om slakting av buskap
 Om opptrekking av skip og bevaring av seil og redskap
 Om hesteskyssbud
 Om ransmenn
 Hvis noen handler med ransmenn
 Om landssvik og om langskips-bygging

 IV. Mannhelgebolken 

 Hvis noen dreper
 Om en drapsmanns gods
 Ingen kan forbryte jord eiendommen sin
 Om ubotamål
 Hvis noen ligger med en annens kone
 Hvis noen gjør nidingsverk
 Hvis noen selger frie personer ut av landet
 Hvis noen huser en fredløs
 Hvis noen blir hogd ned på tinget
 Om gale personers gjerninger
 Hvem som skal være drapsmann
 Om drapskunngjøring og hvis noen gir råd om å drepe
 Om kong Magnus’ retterber
 Om vådeverk
 Det er forbudt å bære dolker
 Hvis noen biter
 Om arrest og transport av ugjerningsmenn
 Om dem som har gjort seg skyldig til straff
 Om de som slåss i leidangsferd
 Hvis noen uten grunn binder et fritt menneske
 Hvis en gjerningsmann ikke vil bøte
 Om slag og lugging
 Hvis folks dyr skader noen
 Om skammelige påstander
 Om baktalere
 Om nidviser og æresskjendere
 Hvis noen ligger med en annens kone
 Om å gå ubedt i gjestebud
 Om tiggere
 Om rettsbot og redusert ekteskapsverdi for kvinner

 V. Arvetallet 

 Om kvinners giftermål
 Hvis en kvinne gifter seg uten samtykke
 Ingen skal føre sin kones gods ut av landet
 Om ektefeller som dør fra hverandre, og hvis to fattige kommer sammen
 Hvis en kvinne ligger med en annen enn ektemannen sin eller skilles fra ham
 Om oppløsning av ekteskap
 Om arvetallet  xxxxx
 Andre arv
 Tredje arv
 Fjerde arv
 Femte arv
 Sjette arv
 Sjuende arv
 Åttende arv
 Niende arv
 Tiende arv
 Ellevte arv
 Tolvte arv
 Trettende arv
 Hvordan man kan ættlede noen
 Hvordan arv kan forspilles
 Hvis noen faller i slag
 Hvis arvinger er utenlands
 Om lovlige gaver
 Om umyndiges midler og kones rettskrav
 Om skifte av umyndige
 Om skifte av umyndige
 Hvor det skal reises sak om arv
 Når noen sitter med en arv uten å eie den
 Når arv skal skiftes
 Hvordan det skal reises sak om arv
 Om skifte av godsløse umyndige
 Om gaveløfter
 Når umyndige skal overta godset sitt
 Om arv faller på en umyndig
 Hvor lenge bryllup skal vare
 Om arveøl

 VI. Odelsbolken 

 Om frenders odelsskifte
 Om jordeiendommer som er odelsjorder
 Hvordan odelsjord skal skiftes
 Om salg av odelsjord
 Om den som var stevnet til innløsning
 Kongen skal tilbys sine odelsjorder
 Kvinner skal tilby menn å innløse odelsjorder
 Hvordan odelsjord skal innløses
 Tilsvar kan hindre odels innløsninger
 Om tilsvar for odelsjorder
 Om pantsetting og gjeninnløsning
 Når jordeiendom ligger til full pris
 Om innløsning av jordeiendom fra en kvinne
 Om å innløse stevnejord og målejord
 Om funn av nedgravd gods
 Hvordan en ombudsmann skal utføre ombudet

 VII. Landsleiebolken 

 Om hvordan folk skal få seg bosted
 Om vedlikehold av hus
 Om gamle hus på gården
 Hvis noen leier bort gården sin
 Hvis noen bygsler bort én gård til to personer
 Om kongens ombudsmann
 Om første flyttedag
 Om brakklegging av jord
 Hvis noen drar fra en gård
 Hvis noen sitter på jord de ikke har leid
 Om salg og skifte av høy eller korn
 Om handel med korn i bygdene
 Om gjerdebrudd
 Om gjødsling og leilendingsdeling
 Om å bo på odelsjord
 Hvis noen dreper trekkdyr eller ødelegger plog og ard
 Om skifte av eng eller åker
 Om fredlysninger
 Om bot til kongen for eiendomsovergrep
 Om å motta bot for eiendomsovergrep
 Om hogst i skog som folk eier sammen
 Om trekking og berging av skip
 Om arbeid på noens jord
 Om femtedagsstevne
 Når jordeiere skal skaffe seg ombudsmann
 Det er tre ildsteder
 Om brennevarger
 Gjerder er naboforlikere
 Om hvordan allfarveier og grinder skal være
 Om inngjerding
 Om skade gjort av buskap
 Om gjerdebrytere
 Om veier
 Om hester som biter hverandre
 Hvis noen egger hingster
 Om skamfaring av hester eller bufe
 Om bing og gjeter
 Om lånte gjenstander
 Om setre
 Om setermerker
 Om gressbeite
 Om allfarveier
 Om lovlige stevninger til veiarbeid
 Om vedlikehold av veier
 Om veiarbeid og ringritt
 Om hovedelver
 Om fiskesteder
 Om sildefiske
 Om fred under sildefisket
 Om sild fra garn
 Om notkast
 Om hønsehauker og falker
 Om rydningsplasser
 Om budstikkebæring mellom gårdene
 Om budstikkebæring og flytting av fattigfolk
 Det er fire ting som alle bønder skal oppse
 Om flytting av fattigfolk
 Om bjøn, ulv og fellefangst
 Om dyrejakt
 Om elgjakt
 Om allmenninger
 Om rydningsplass i allmenning
 Om dyregraver og dyregjerder
 Om hauld og hvalfunn
 Om selfangst

 VIII. Kjøpebolken 

 Hva den er skyldig i, som tar fra andre
 Om krav på gods
 Om krav på gods
 Om lånegods og tildømt gods
 Om eiendomsløses gjeld
 Om gjeldsinnkreving fra døde
 Om hjemstevning
 Ingen skal anlegge søksmål mens leidangen er ute
 Om kongens forkjøpsrett
 Avtaler gjort med håndslag skal holdes
 Om avtaler og kvinners giftermål
 Om saker som er bevitnet
 Om riktige avtaler inngått ved håndslag
 Om leiekyr
 Om fôringsdyr
 Om løfte på kyr som betaling for gjeld
 Om å kjøpe noe usett
 Om skifte av ting
 Om hvem som er ansvarlig for lån
 Om pantsetting
 Om overføring av gjeldskrav og om kvinners avtaler
 Om arbeidsfolk
 Om å skaffe arbeidsfolk
 Om lasting av skip i herredet
 Om reiseforbud
 Om påseiling og drivgods
 Om lån av og skade på andres gods
 Om terningspill og veddemål
 Om mål og vekt

 IX. Tjuvebolken 

 Om folk som stjeler
 Om hvordan en tjuv skal bindes
 Hvis noen tar en tjuv fra en annen
 Om stjålet gods
 Om anklager for tjuveri
 Om ransaking
 Om stjålet gods
 Om tjuveri av hauk og nedslått gress
 Om ulovlig salg av kongsjord og flytting av merkesteiner
 Om kudrikkere og tjuveri fra frukt- og grønnsakshager
 Om tjuveri av hunder og katter
 Om å ta høy til hesten sin
 Om funn av gods
 Om tolvmannsed
 Om seksmannsed
 Om tremannsed
 Om folk som sverger falske eder

 X. Retterbøter 

 Disse retterbøtene gav kong Håkon, far til kong Magnus
 Disse retterbøtene gav kong Magnus

 Referanser 

 Kilder 
 «Magnus Lagabøtes landslov», fra Store norske leksikon
 «Magnus Lagabøtes landslov», artikkel hos Norgeshistorie.no
 «Forbrytelse og straff», om Magnus Lagabøtes landslov, artikkel hos Norgeshistorie.no
 Eksterne lenker 
 Landsloven fyller 750 år, kronikk av Aslak Sira Myhre, Aftenposten 19. august 2023




Kategori:Middelalderen i Norge
Kategori:Tidligere norske lover
Kategori:Norsk rettshistorie
Kategori:Norsk kirkehistorie