Carlo Collodi

Carlo Collodi, egentlig Carlo Lorenzini, (født 24. november 1826 i Firenze, død 26. oktober 1890 samme sted) var en italiensk forfatter, mest kjent for boken Pinocchio (1883). 

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Foreldrene arbeidet som tjenere i huset til adelsmannen Lorenzo Ginori. De fikk 10 barn, hvorav bare tre voksne opp.Jack Zines. «Introduction». I: Carlo Collordi. Pinnochio. Penguin Books 2002. ISBN 0-14-243706-9 Som det eldste av barna ble han sendt bort, og voksne opp hos morens foreldre. Kunstnernavnet Collodi tok han fra landsbyen Collodi i kommunen Pescia; der besteforeldre bodde og han vokste opp.Kari Sønsthagen og Torben Weinreich. Leksikon for børnelitteratur. Branner og Korch, 2003. ISBN 87-411-5970-5

Lorenzini tilbrakte hele sitt voksne liv i Firenze, hvor han arbeidet som journalist og redaktør, og hadde ulike offentlige stillinger.Jo Tenfjord. Fra bøkenes verden. Faktum forlag, 1997. ISBN 82-540-0252-5 (ebok) Marki Ginori finanserte skolegangen hans; fire år på seminaret i Colle Val d’Elsa fra han var 12 til 16 år gammel, og deretter to år på en piaristskole i Firenze 1842–44, hvor han leste filosofi og retorikk.Carlo Lorenzini known as Collodi ; pinocchio.it

 Yrkesliv 
Etter studiene arbeidet han i bokhandel og som kontorist mens han også skrev for aviser og scenen. 

I 1853 grunnla han det satiriske magasinet Il Lampione («Gatelykten»), men bladet ble raskt sensurert av storhertugen, som var østerrikskvennlig. 

Året etter startet Lorenzini tidsskriftet Lo Scaramuccia (Kontroversene), som utkom inntil 1958. Dette bladet la mer vekt på kunst enn på politikk.

Under kampene for Italias samling var han frivillig i storhertugdømmet Toscanas hær i den første italienske frigjøringskrig i 1848 og i den andre italienske frigjøringskrig i 1859.Tim Parks. «Knock on Wood»; The New York Review of Books; 30. april 2009. Anmeldelse av ny utgave av Pinocchio. Etter den italienske seieren over Østerrike engasjerte han seg i offentlig debatt om det nye Italia. I denne forbindelse utga han pamfletten Il signor Alberi ha ragione! Dialogo apologetico (1859),Carlo Collodi: other works; pinocchio.it som han underskrev med psvedonymet «Collodi».

Fra 1860 til 1881 arbeidet han som teatersensor i Firenze. Samtidig var han teaterleder ved Teatro della Pergola, skrev for avisene og deltok i det innledende arbeidet med en ordbok over den florentinske dialekten. 

Han bodde sammen med broren, og døde brått og uventet i 1890. Bare to år etter hans død ble det første minnesmerket satt opp.

 Forfatterskap 
Forfatterdebuten kom i 1856, med skuespillet Gli amici di casa og den parodiske reisehåndboken Un romanzo in vapore. Da Firenze a Livorno..  Sentralt i forfatterskapet for voksne står samlingene Macchiette (1879) og Occhi e nasi. Ricordi dal vero (1881), hvor han samler skisser, humoresker og noveller som tidligere var publisert i aviser og tidsskrift. Temaet er hverdagslivet i hjembyen.

Hans første bok for barn, I racconti delle fate (1876) var oversettelser av eventyr fra samlingene til Charles Perrault, Marie-Catherine d’Aulnoy og Jeanne-Marie Leprince de Beaumont. Senere fulgte en serie på åtte bøker om Giannettino («Lille Gianni», 1877–90), en slags kombinerte skolebøker og fortellinger for barn. Disse bøkene tok utgangspunkt i boka Giannetto (1837) av L.A. Parravicini, som Collodi bearbeidet, oppdaterte og utvidet. 

Pinocchio ble først publisert i det ukentlige barnebladet Giornale per i Bambini 1881–83, og utkom i bokform i 1883. Boken er inspirert av det italienske marionetteteateret, og hovedpersonen kan beskrives som «en commedia dell'arte-figur.»

Den offisielle utgaven av Collodis samlede verker ble påbegynt i 2009, og er planlagt å omfatte 14 bind.National Edition ; pinocchio.it

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Kategori:Italienske barnebokforfattere
Kategori:Personer fra Italias samling
Kategori:Personer fra Firenze