Lockheed X-7

Lockheed X-7 var et amerikansk ubemannet eksperimentfly.

 Historie 
X-7 var designet for å teste ut høyhastighets ramjet-motorer for USAs forsvar. Den første flyvningen fant sted ved Holloman Air Force Base 26. april 1951 med en 20-tommers Wright Aeronautical ramjet. X-7 hadde ingen stabilitetsproblemer, og ble en arbeidshest i utviklingen av ramjet-prinsippet. De 130 testflyvningene strakk seg over et tidsrom på 9 år, og en mengde testdata ble generert. Den høyeste flyvningen var på 106 000 fot.

I alt 8 X-7 og XQ-5 er bevart. De står utstilt i Sunnyvale, White Sands Missile Range, Holloman Air Force Base i New Mexico, ved Planes of Fame Museum i Chino, California, og ved National Air Force Museum i Dayton, Ohio.

 Formål 
Hovedformålet med X-7 var å teste ut ulike ramjet-motorer. I tillegg ble forskjellige drivstofftyper og tilsetninger utprøvd, som for eksempel bor-basert drivstoff. Den høyeste hastigheten X-7 ble oppnådd 17. april 1958, og var Mach 4,31 (4 630 km/t). Dette var hastighetsrekord for motorer som forbrenner luft, en rekord som står den dag i dag. Varmebelastningen denne hastigheten medførte, gjorde at konstruksjonen ble så svekket at flyet brøt sammen i luften.

 Design 
miniatyr|X-7A-1 slippes fra moderflyet, et B-29 Superfortress
Det var i alt fire forskjellige hovedvarianter, og alle hadde rakettmotor for å bringe X-7 opp i tilstrekkelig hastighet for at ramjet-motoren skulle virke. Kroppen var bygd av stål, og designet for hastigheter opp til Mach 3. X-7 greide imidlertid langt høyere hastigheter, noe som medførte problemer på grunn av friksjonsvarme. Et Boeing B-29 Superfortress, og senere et Boeing B-50 Superfortress ble brukt for å gi X-7 starthøyde og fart. Deretter startet en faststoff rakettmotor som akselererte den opp til nødvendig hastighet for at ramjet-motoren kunne virke. Etter endt flyvning dalte X-7 ned i en fallskjerm med nesespydet først. Dette nesespydet hindret ødeleggelse av motorene, og gjorde at flyet kunne gjenbrukes.

 Varianter 
X-7A-1 var optimalisert for å teste ramjet-motorer med diameter 20-28 tommer.
X-7A-3 kunne ta større motorer
X-7B som stort sett var identisk med X-7A-3, men var designet for å teste kommunikasjonsutstyr
XQ-5 som var en høyhastighets mål-drone for bruk i store høyder

 Kilder 
NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 13) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 19. mars 2015
NASA History Division – Facing the Heat Barrier: A History of Hypersonics (side 93) T. A. Heppenheimer. Utgitt 2007 (pdf) Besøkt 19. mars 2015

Kategori:Eksperimentelle fly
Kategori:Lockheed Corporation
Kategori:Enmotors jetdrevne luftfartøy
Kategori:Luftfartøy med hjelperakettmotorer