Tosnutet hatt

Tosnutet hatt,Oppslagsordet «tosnutet» i Det Norske Akademis ordbok også kalt snutehatt,Oppslagsordet «snutehatt» i Det Norske Akademis ordbok tokantet hatt, napoleonshatt,Oppslagsordet «napoleonshatt» i Det Norske Akademis ordbok, Napoleonshut på tysk admiralhatt og klyverhattKlyverhatt som betegnelse for politiuniformshatt modell 1854 i Digitalt Museum er navn på ulike typer historiske herre- og uniformshatter der den store hattebremmen er brettet opp på to sider slik at hatten blir høy og formet som en hvelvet båt eller halvmåne som smalner ut i to snuter i hver ende. Hattetypen oppstod i 1790-årene, som en formvariant av den vanlige tresnutete hatten, også kalt trekanthatten. Den tosnutete hatten ble først og fremst båret som del av en uniform, særlig under Napoleonskrigene tidlig på 1800-tallet. De første snutehattene hadde hatteskyggene brettet opp på tvers av hodet, men hodeplagget ble etter hvert vendt, slik at det ble stående langsetter som en høy hanekam. Disse utviklet seg videre til «admiralhatter» med utstikkende «snuter» foran og bak. Hattene ble ofte pyntet med brede kantebånd, tresser, kokarder og rosetter, egretter og annen fjærpryd.

Tosnutet hatt blir ofte kalt bicorne («tohornet») på fransk og engelsk.Oppslagsordet «bicorne» i Merriam-Websters engelske ordbok

 Historiske varianter 

 Bred napoleonshatt 
Tosnutede hatter oppstod i den europeiske uniformsmoten på slutten av 1700-tallet som en videreutvikling av de vanlige tresnutede hattene. Bremmene på disse ble formet annerledes ved at den fremre snuten ble løftet og gjort flat og den bakre bremmen ble brettet helt opp. Filthatter der den brede skyggen er smekket opp foran og bak, kalles ofte napoleonshatter etter den franske generalen, seinere keiser, Napoléon Bonaparte; uniformshatten var særlig vanlig i Frankrike under og etter den franske revolusjonen og i Napoleonskrigene tidlig på 1800-tallet.

 Smal admiral- eller snutehatt 
Da napoleonshattene økte i høyde etter 1800 og ble upraktiske når det var vind, begynte en å bære dem med det venstre hjørnet fram.Preben Kannik: Alverdens uniformer, Politikens forlag, København, 1967 Etter 1850 skrumper de opprinnelig høye, tosnutede hattene inn til en modell som ble brukt fram til første verdenskrig og fortsatt bæres av generaler, admiraler og embetsmenn i galla. Denne lave varianten har båtfasong og svakt oppbøyde snuter og blir derfor ofte kalt snutehatt. 

Ved kongelig resolusjon av 15. juni 1820 ble det bestemt at norske studenter som en frivillig ordning kunne bære studentuniform med tilhørende tosnutet hatt.Om Wergelands studentuniform med tosnutet hatt 1820  Slikt hodeplagg var også lenge vanlig blant statens embetsmenn.

 Bruk i dag 
Den brede napoleonshatten utviklet seg til en variant som fortsatt er en del av den tradisjonelle uniformen for det italienske gendarmeriet, de såkalte carabinieri. En lavere variant med høy stiv brem bak var også lenge hodeplagg for medlemmer av sivilgarden i Spania. 

Også admiralhatter er fremdeles i bruk som hodeplagg til enkelte gallauniformer, særlig innen marinen. Som embetsplagg var de en tid også i bruk blant for eksempel staskledte diplomater. 

Både tre- og tosnutede hatter inngår dessuten i enkelte tyske, franske og spanske folkedrakter.

 Se også 
 Trekantet hatt
 Kokarde
 Kavalérhatt

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 Historisk uniformsterminologi på tysk, engelsk og fransk


Kategori:Hatter
Kategori:Historiske klær
kategori:Uniform