Jusuf Habibie

Jusuf Habibe (født 25. juni 1936 i Pare Pare i Indonesia, død 11. september 2019 i Jakarta i Indonesia) var Indonesias tredje president. Han var president i ett år, fra 1998 til 1999. Hans presidentskap var det til da korteste i moderne indonesisk historie. 

Liv og virke
Bakgrunn
Jusuf Habibis foreldre, Alwi Abdul Jalil Habibie,Salam, S., 1986. BJ Habibie, Mutiara dari Timur. Intermasa.Elson, R.E., 2009. The idea of Indonesia. Penerbit Serambi. en agronom av gorontalalesisk etnisitetHabibie, B.J., 2010. Habibie & Ainun. THC Mandiri., og R. A. Tuti Marini Puspowardojo, av javanesisk adel fra Yogjakarta,Hendrowinoto, N.K.S. ed., 2004. Ibu Indonesia dalam kenangan. Bank Naskah Gramedia bekerja sama dengan Yayasan Biografi Indonesia.Noer, G.S., 2015. Rudy: Kisah Masa Muda Sang Visioner. Bentang Pustaka. møttes da de studerte i Bogor. Habibies familie kommer fra Kabila, en landsby øst i provinsen Gorontalo. Han var det fjerde av åtte barn. Habibies far døde da han var 14 år gammel.

Habibievar allerede i slutten av ungdomsårene kjent med den senere president Suharto. I 1954 fikk han et studiestipend for Tyskland og studerte luft- og romfartsteknikk ved RWTH Aachen. Han ble diplomingeniør i 1960 og promoverte til doktorgrad ved samme høyskole i 1965 som «summa cum laude». Han arbeidet i Messerschmitt-Bölkow-Blohm og ble der ledende ansatt.

Politiker, minister, president
Etter hjemkomsten i 1974 ble han i 1978 utnevnt av Suharto til minister for forskning og teknologi, og initierte at en rekke moderne teknologier ble innført i Indonesia.

Den 10. mars 1998 ble Habibie visepresident, og 21. mai 1998 ble han etter Suhartos avgang landets tredje president etter at landet fikk sin uavhengighet.

Som president
Habibie satte i gang reformer som skulle forandre det tidligere diktaturet til et mer demokratisk styre. Han tillot fagforeninger, begynte med demokratiske valg og løslot politiske fanger. Hans beslutning om å tillate en folkeavstemning i Øst-Timor om områdets uavhengighet kom overraskende både på de indonesiske væpnede styrker og på internasjonale kritikere av okkupasjonen av Øst-Timor som hadde pågått siden 1975 og kostet livet til nær en fjerdedel av den tidligere portugisiske kolonien.

Habibie bestemte at man raskt måtte velge mellom autonomi og full uavhengighet for Øst-Timor. I hans kabinett var hersket det tillit til denne fremgangsmåte: Man feilvurderte østtimoresernes stemning og preferanse og innbilte seg at de ville gortrekke å forbli understilt Indonesia.

Det indonesisske militære satte i gang skremselstiltak, tildels voldelige, i Øst-Timor forut for avstemningen. Habibie avviste det internasjonale selskaps krav om at en FN-styrke skulle settes inn i Øst-Timor. Sikkerheten skulle tas hånd om av de indonesiske væpnede styrker. 

Det det ble klart resultatet av folkeavstemningen 30. august 1999 var klart til fordel for uavhengighet, innledet de militære en gjengjeldelsesaksjon (Operasjon torden) som ødela meget av landet, fordrev 250.000 østtimoresere fra sine hjem, og kostet mellom 1500 og 2000 mennesker livet. Først da bøyde Habibie for det internasjonale påtrykk og tillot en internasjonal fredsskapende styrke (INTERFET) å komme og gjenopprette freden.  Generalmajor Peter Cosgrove fra Australia førte kommandoen over INTERFET. INTERFET hadde en styrke på nær  mann, halvparten av disse var australske. 21 andre land bidro med de resterende troppene. Norge bidro med seks offiserer til INTERFET.«Tabell 3.1 Oversikt over norske militære bidrag i utenlandsoperasjoner etter 1945 og frem til 2008» i «Fra vernepliktig til veteran» Om ivaretakelse av personell før, under og etter deltakelse i utenlandsoperasjoner, St.meld. nr. 34 (2008–2009), Forsvarsdepartementet, s. 15–16. Besøkt 13. august 2011. Landet var dermed under FN-forvaltning, men fikk sin uavhengighet i 2002.

Habibies demokratiske reformer øket ikke hans popularitet i befolkningen, og han slet også med problemer vis-à-vis de væpnede styrker. Hærsjefen Wiranto truet to dager før Habibies beslytning om FN-styrker om at han med dette ville miste makten ved det statskupp. Dette førte til at Habibie ikke lenger ville stille til gjenvalg som president. Den 20. oktober ble han etterfulgt av Abdurrahman Wahidvsom president, og han fortsatte og videreutviklet demokratiprosessen.

Habibie døde på militærsykehuset Gatot Subroto i Jakarta den 11. september 2019.

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Indonesiske politikere
Kategori:Indonesiske presidenter
Kategori:Personer fra Sulawesi Selatan