Nancy Sinatra

Nancy Sandra Sinatra (født 8. juni 1940) er en amerikansk sanger og skuespiller. Hun er den eldste datteren til sangeren Frank Sinatra og Nancy Sinatra (født Barbato) og er mest kjent for sin hit fra 1966, «These Boots Are Made for Walkin'», som er hennes signatursang, skrevet av Lee Hazlewood, som har skrevet de fleste av hennes sanger og har sunget med henne på flere duetter, blant annet kultfavoritten «Some Velvet Morning».

Andre kjente innspillinger er albumet Sugar Town som har singelen «Somethin' Stupid» (en duett med hennes far), og som kom på førsteplass på de amerikanske hitlistene i 1967. Tittelsangen fra James Bond-filmen You Only Live Twice ble sunget av henne. Hun gjorde flere innspillinger sammen med sangeren og låtskriveren Lee Hazlewood på 1970-tallet og er også kjent for sin utgave av Chers sang «Bang Bang (My Baby Shot Me Down)» (musikk og sangtekst Sonny Bono), som ble benyttet i løpet av åpningssekvensen av Quentin Tarantinos film Kill Bill.

 Liv og karriere 
Nancy Sinatra ble født i Jersey City i New Jersey som datter og det eldste av tre barn av sangeren og skuespilleren Frank Sinatra og hans første hustru Nancy Barbato Sinatra. Til hennes fjerde fødselsdag skrev Phil Silvers og Jimmy Van Heusen sangen «Nancy (With the Laughing Face)», som hennes far spilte inn.Show 44 – Revolt of the Fat Angel: Some samples of the Los Angeles sound. Part 4 : UNT Digital Library

På slutten av 1950-tallet begynte Sinatra å studere musikk, dans og stemmebruk ved Universitetet i California i Los Angeles. Hun sluttet etter et år og fikk sin profesjonelle debut i 1960 i sin fars fjernsynsspesial med Elvis Presley som var tilbake fra militæret. Nancy ble sendt av faren til flyplassen for å ta imot Elvis da hans fly landet. I fjernsynsprogrammet danset og sang Nancy sammen med sin far i duetten «You Make Me Feel So Young/Old». Det samme året begynte hun sitt fem års ekteskap med Tommy Sands.

Sinatra ble signert av hennes fars plateselskap Reprise Records i 1961. Hennes første singel, «Cuff Links and a Tie Clip», fikk ingen oppmerksomhet. Imidlertid kom hennes påfølgende singler på hitlistene i Europa og Japan, men uten en listeplassering i USA vurderte plateselskapet å oppgi henne. Hennes sangkarriere ble reddet av sangeren, låtskriveren, og produsenten Lee Hazlewood som da hadde spilt inn plater i ti år, mest kjent sammen med Duane Eddy. Hazlewood omformet Nancy Sinatra, fikk henne til å synge i et lavere toneleie og skrev sanger spesielt for hennes stemme. Fremmet av en ny framtoning, — inkludert bleket blondt hår, tung sminke og lebestift og moteriktig i Carnaby Street — fikk hun oppmerksomhet på den amerikanske og britiske musikkscenen tidlig i 1966 med sangen «These Boots Are Made for Walkin'». Tittelen var inspirert av en tekstlinje i Robert Aldrichs western-komedie fra 1963 med hennes far og Dean Martin i hovedrollene.

«These Boots Are Made for Walkin'» ble en hit på begge sider av Atlanterhavet og var en framvisning av hennes kjølige, provokative og naturlige stil. Sangen både populariserte og gjorde henne synonym med go-go-støvletter. Promoteringsvideoen viste en langhåret Sinatra og seks andre kvinner i lange støvletter og miniskjørt. I 1966 og 1967 hadde Sinatra 13 titler på hitlistene, og de var alle arrangert og dirigert av Billy Strange.

I 1966 og 1967 reiste Sinatra til Vietnam for å spille for de amerikanske soldatene, og mange av dem adopterte hennes sang «These Boots Are Made for Walkin'» som sin faste hymne, slik som det er vist i Pierre Schoendoerffers prisbelønte dokumentar The Anderson Platoon (1967) og vist i en scene i Stanley Kubricks Full Metal Jacket (1987). Hun spilte inn flere antikrigssanger, blant annet «My Buddy», som er på hennes album Sugar, «Home», skrevet sammen med Mac Davis, og «It's Such A Lonely Time of Year», som kom på hennes album fra 1968, The Sinatra Family Wish You a Merry Christmas.

Sinatra hadde også en kortvarig skuespillerkarriere på midten av 1960-tallet, blant annet en rolle sammen med Elvis Presley i filmen Speedway og med Peter Fonda i filmen The Wild Angels.

Nancy Sinatra forble på plateselskapet Reprise fram til 1970. Det året signerte hun kontrakt med RCA, noe som førte til tre album: Nancy & Lee – Again (1971), Woman (1972) og en samling med en del av hennes innspillinger hos Reprise under tittelen This Is Nancy Sinatra (1973). Det samme året utga hun en singel som ikke var en del av en LP, «Sugar Me» og «Ain't No Sunshine». Den første var skrevet av Lynsey de Paul og Barry Blue og som med andre sanger fra tidlig på 1970-tallet, ble de samlet på albumet How Does It Feel i 1998.

54 år gammel poserte hun naken for herrebladet Playboy i utgaven for mai 1995 og gjorde samtidig opptredener på TV for å promotere sitt album One More Time. Playboy-bildene førte til en del debatt. I TV-show fortalte hun at hennes far var stolt av bildene, men ikke alle var overbevist. Hun fortalte Jay Leno på et Tonight Show i 1995 at da hun fortalte sin far om hva Playboy betalte henne, hadde han sagt: «Få dobbelt så mye!»

Etter sin fars råd da hun begynte sin innspillingskarriere, sitter hun selv på rettighetene til masterinnspillingene til det meste av sitt materiale, inkludert videoer.

Hun fikk sin egen stjerne på Hollywood Walk of Fame den 11. mai 2006, som samtidig ble erklært for «Nancy Sinatras dag» av Hollywoods borgermester, Johnny Grant.

 Familie 
Ekteskap
 Tommy Sands, 1960–1965 (skilt)
 Hugh Lambert, 1970–1985 (avdød)
Barn (med Hugh Lambert)
 Angela Jennifer "AJ" Lambert Paparozzi 
 Amanda Catherine Lambert Erlinger.

Mellom ekteskapene var Nancy forlovet med produsenten Jack Haley Jr., som senere giftet seg med Liza Minnelli.

 Diskografi (utvalg)
Studioalbum
 1966 – Boots
 1966 – How Does That Grab You?
 1966 - Nancy in London
 1967 – Sugar
 1967 – Country, My Way
 1969 – Nancy
 1972 – Woman
 1995 – One More Time
 1998 – Sheet Music
 1998 – For My Dad
 1999 – How Does It Feel?
 2002 – California Girl
 2004 – Nancy Sinatra
 2013 – Shifting Gears

Singler
Topp 10 på Billboard Hot 100
 1965 – «These Boots Are Made for Walkin'» / «The City Never Sleeps at Night» (#1)
 1966 – «How Does That Grab You, Darlin'?» / «The Last of the Secret Agents?» (#7)
 1966 – «Sugar Town» / «Summer Wine» (#5)
 1967 – «Somethin' Stupid» (med Frank Sinatra) / «I Will Wait for You» (#1)

Samarbeidsalbum (studioalbum)
 1968 – Nancy & Lee (med Lee Hazlewood)
 1968 – The Sinatra Family Wish You a Merry Christmas (med Frank Sinatra, Frank Sinatra Jr. og Tina Sinatra)
 1972 – Nancy & Lee Again (med Lee Hazlewood)
 1981 – Mel & Nancy (med Mel Tillis)
 2004 – Nancy & Lee 3 (med Lee Hazlewood)

 Filmer 
Som deltager i filmen
 1964 – For Those Who Think Young
 1964 – Get Yourself a College Girl
 1965 – Marriage on the Rocks
 1966 – The Ghost in the Invisible Bikini
 1966 – The Last of the Secret Agents?
 1966 – The Oscar
 1966 – The Wild Angels
 1968 – Speedway

Dokumentarer
 2020 – Jay Sebring....Cutting to the Truth

 Referanser 

 Eksterne lenker 




 Sinatra-familiens offisielle nettsted
 Artikkel om Nancy Sinatra og hennes musikk
 The Then

Kategori:Musikere fra USA
Kategori:Skuespillere fra USA
Kategori:Personer fra Jersey City