Hákonarmál

Hákonarmál er et skaldekvad som skalden Øyvind Skaldespiller diktet. Det omhandler den norske kongen Håkon den godes fall i slaget på Fitjar omkring år 961, og hans mottagelse og etterliv i Valhall. 

Det forsøker å vise den Håkon som venn av de norrøne gudene. Kvadet er trolig bevart i sin helhet.

Helt på slutten av Håkon den godes saga i Heimskringla kalles kvadet Hákonarmál, og tilskrives Eyvindr skáldaspillir.

Kvadet minner om Eiríksmál, som er om Eirik Blodøks. 

 Tilstanden og redigeringen av Hákonarmál
21 vers av kvadet er bevart. De er bra bevart. 

Diktet bruker to verseformer: ljóðaháttr (vers 1-2 og 10-21) og málaháttr (vers 3-9). Málaháttr-delen skildrer selve slaget, mens ljóðaháttr brukes til innramming og dialog. Noen vers viser metriske avvik, men dette regnes som typisk for skaldens kunstneriske frihet snarere enn tekstfeil.R. D. Fulk 2012, ‘ Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál’ in Diana Whaley (redaktør), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, side 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (hentet 13.10.2025) Diktet viser en blanding av eddadiktning og skaldestil. Ifølge Felix Genzmer er det første verset eddadikting, vers 2–4 leder inn i en ren skaldedikting slagscene i vers 5–8, og resten av diktet er eddadikting.Felix Genzmer. 1920. Das eddische Preislied. BGDSL 44, side 159-162. Eddadiktingen er enklere - mer fortellende med dialoger. Skaldediktingen har komplekse kjenninger, metaforer og komplisert språk.

Diktet er kun bevart i sin helhet i Heimskringla, hvor noen vers er sitert i sin helhet og andre med første linje eller ord. Åpningsversene og avslutningsversene er også gjengitt i Fagrskinna. Fagrskinna forteller at Eyvindr skrev kvadet som en etterligning av Eirikmål. Diktet likner tydelig på Eirikmål og overgår det i sin hyllest til den falne kongen. Som da to helter, Sigmundr og Sinfjǫtli, kom fra Valhall for å møte Eiríkr, mens det i Hákonarmál er to guder, Hermóðr og Bragi, som hilser Håkon.R. D. Fulk 2012, ‘ Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál’ i Diana Whaley (redaktør), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, side 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (hentet 13.10.2025) Selv om Fagrskinna hevder at Hákonarmál ble skrevet etter Eiríksmál, kan det ha blitt skrevet tidligere. Dette er ut fra tre forhold: (1) Eyvindrs fremstilling av Valhall er mer gammeldags; (2) visse utsagn som deles mellom diktene passer bedre i Hákonarmál; og (3) blandingen av eddadiktningens versemål i Hákonarmál er mer dyktig utført.R. D. Fulk 2012, ‘ Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál’ i Diana Whaley (redaktør), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, side 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (hentet 13.10.2025) Claus Krag mente at det var flere trekk ved Eirikmål som taler for at det ikke er ekte, men laget senere etter mønster av Hákonarmál.Claus Krag: Eirik 1. Haraldsson Blodøks i Norsk biografisk leksikon på snl.no. Hentet 2. mai 2023 fra https://nbl.snl.no/Eirik_1._Haraldsson_Blod%C3%B8ks  

Basert på forskjeller i form og innhold har enkelte forskere foreslått at vers 3–9 utgjør en separat komposisjon, med ett dikt skrevet etter slaget og ett etter kongens død. Andre mener at diktet ble kombinert av Eyvindr selv, og at vers 21 er en senere tillegg. Likevel er det mange som forsvarer diktets enhet og litterære integritet, og mener det ble skrevet kort tid etter Håkons død.R. D. Fulk 2012, ‘ Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál’ i Diana Whaley (redaktør), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, side 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (hentet 13.10.2025) 

Skalden roser Håkons respekt for hedenske helligdommer. Kvadet fremstår som en kritikk av Håkons kristne etterfølger, Harald Gråfell. Da ble i følge skalden, helligdommene vanhelliget og folket led under sult og undertrykkelse.R. D. Fulk 2012, Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál i Diana Whaley (redaktør), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, side 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (hentet 13.10.2025) I så fall er kvadet laget en god stund etter Håkons død. Håkon ble oppdratt ved den engelske kongen Æthelstans hoff. Han kan ha vært døpt eller primsignet. Heimskringla og Fagrskinna forteller at han i Norge (motvillig) tok del i hedenske ofringer. Disse sagaene forsvarer kongens frafall, hans hedenske begravelse og det hedenske innholdet i kvadet.R. D. Fulk 2012, ‘ Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál’ i Diana Whaley (redaktør), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, side 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (hentet 13.10.2025) Theodoricus, Noregs konungatal, Historia Norvegiæ og Fagrskinna forteller likevel ikke noe om at Håkon fremmet kristendommen i Norge.Theodoricus De antiquitate regum Norwagensium / On the Old Norwegian Kings. Utgitt av Egil Kraggerud. Novus forlag, Oslo, 2018, side 339. «Norges Kongerække på Vers (C.C.Rafn) – heimskringla.no» - https://heimskringla.no/wiki/Norges_Konger%C3%A6kke_p%C3%A5_Vers_(C.C.Rafn) Den eldste Noregs-historia : med tillegg: Meldingane frå Noreg hjå Adam av Bremen, utgitt av Halvdan Koht, 1921 - https://www.nb.no/items/bbf88e4b4d7689632d2df6dd20bd70ca?page=35&searchText=blod%C3%B8ks#33 Fagrskinna, utgitt av Johan Schreiner, 1972 - https://www.nb.no/items/435779e5159d78fe161d97c4b55f406f?page=25&searchText=luva.

Det siste verset er tydelig beslektet med et vers i Håvamål (Deyr fé, deyja frændr). Det tradisjonelle synet er at skalden av Hákonarmál lånte linjene fra Håvamål, men det er også mulig at forholdet er motsatt, eller at begge kvadene har støttet seg til en tredje kilde. Hávamál kan være en samling av seks eller syv mindre dikt, som ble samlet på 1300-tallet. De er vanskelige å datere. Linjene som Hákonarmál og Hávamál har til felles, kan ikke være yngre enn Hákonarmál. Det er imidlertid ikke mulig å vite med sikkerhet hvem som siterer hvem.John McKinnell (2014): Essays on Eddic Poetry, University of Toronto Press, side 91. Verset skille seg så mye ut, at det kan ha hatt en annen funksjon - kanskje som et refreng. 

Trykte utgaver og oversettelser finnes fra 1600-tallet og fremover. Moderne forskning har viet diktet stor oppmerksomhet.

 Hákonarmál
Hákonarmál skildrer kong Håkon den godes død og hans ankomst til Valhall. Diktet begynner med at Odin sender valkyrjene Gondel og Skogul for å hente kongen. Vi får et innblikk i Håkons siste slag, der han modig kjemper vågalt, uten brynje, sammen med sine menn. Etter kampen følger valkyrjene ham til Valhall, der Odin og gudene tar imot ham med ære. Håkon er først redd for Odin, men blir forsikret om at han vil få fred blant de døde soldatene. Diktet avsluttes med lovprisning av kongen og en dyster spådom: Ingen like god konge vil komme før Ragnarok. Etter Håkons død lider folket nød.

Diktets oppbygging kan skjematisk beskrives som:
 Innledning, vers 1–2 i ljóðaháttr: Odin sender to valkyrier til slagmarken på Stord.
 Akt I, vers 3–9 i málaháttr: Slaget på Stord. Strofe 9 er en overgangsstrofe; slaget er nå over, men de døde befinner seg fortsatt på slagmarken før ferden til Valhall.
 Akt II, vers 10–18 i ljóðaháttr: I den hinsidige verden.
 Scene 1, vers 10–13. Dialog mellom Håkon og valkyriene, som i vers 13 drar for å melde Håkons ankomst.
 Scene 2, vers 14–18. Ankomst Valhall. Dialog mellom Brage og Håkon, som uttrykker stor frykt for Odin (vers 15 og 17), men som i vers 18 blir mottatt med jubel.
 Konklusjon, vers 19–21 som poesi. Ros av Håkon. Vers 21 kan være et refreng.

Kvadet lyder:Bokmålsoversettelsen er laget på samme måte for Erlingsflokkr, beskrevet i Arne Kvitrud: Gåten Erling Skjalgsson - En kildekritisk undersøkelse, Stavanger, 2025 på https://kvitrud.no/2025%20G%C3%A5ten%20Erling%20Skjalgsson.pdf. Den norrøne teksten er hentet fra Hákonarmál (Eyvindr Finnsson skáldaspillir) (B1) - https://www.heimskringla.no/wiki/H%C3%A1konarm%C3%A1l_(Eyvindr_Finnsson_sk%C3%A1ldaspillir)_(B1) Den danske oversettelsen er laget av Finnur Jónsson: Den norsk-islandske skjaldedigtning, 1912-1915. Se - https://www.heimskringla.no/wiki/H%C3%A1konarm%C3%A1l_(Eyvindr_Finnsson_sk%C3%A1ldaspillir)_(B1) Den engelske oversettelsen er fra: R. D. Fulk 2012, ‘ Eyvindr skáldaspillir Finnsson, Hákonarmál’ in Diana Whaley (ed.), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. Turnhout: Brepols, p. 171. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1187> (accessed 13 October 2025)

Vers 1: Gauta-Týr sendte Gondel og Skogul for å velge blant konger hvem av Yngves ætt som skulle dra med Odin og leve i Valhall.Gǫndul ok Skǫgul sendi Gauta-týr at kjósa of konunga, hverr Yngva ættar skyldi með Óðni fara ok í Valhǫll vesa. Gøte -Ty (Odin) sendte Gondul og Skogul for at vælge mellem konger, hvem af Yngves æt der skulde drage til Odin og (for bestandig) være i Valhal. The god of the Gautar [= Óðinn] sent Gǫndul and Skǫgul to choose among kings, which of the kin of Yngvi should go with Óðinn and live in Valhǫll. Gauta-týr betyr bokstavelig gautenes gud eller gautenes Tyr. Gautene var fra sørvest i Sverige. Dette kan vise til Odin som en kjenning eller til guden Týr. Kvadet er overlevert muntlig i flere hundre år uten at det ble skilt mellom store og små bokstaver. Så ordet kan tolkes både som Týr og týr. Valhall er en stor hall i Åsgard, styrt av Odin. Hit kommer einherjene, de modigste krigerne som har falt i kamp. De blir valgt av valkyriene, som bringer dem til Valhall. Yngve var etter sagnet stamfaren til den svenske Ynglingeætten. Ynglingeætten hadde ifølge sagntradisjonen sete i Uppsala. Navnet Ynglinger fikk de fordi de angivelig stammet fra guden Frøy, som også ble kalt Yngve. De eldste slektsleddene regnes som mytologiske. Se Terje Bratberg: Ynglingeætten i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 17. oktober 2025 fra https://snl.no/Ynglinge%C3%A6tten

Vers 2: De fant Bjarnes bror som tok på seg brynjen, den beundringsverdige kongen som stod under sitt kampbanner. Kampens spyd senket seg og banneret skalv – da var striden løftet i gang.Bróður fundu Bjarnar í brynju fara, konung enn kostsama, kominn und gunnfana, drúpðu dolgráar, en darraðr hristisk, upp vas þá hildr of hafin. De fandt Björns broder iføre sig brynjen, kongen med de herlige egenskaber, stående under banneret; spydene sænkede sig, og de rystede; da blev kampen begyndt. They [the valkyries] found Bjǫrn’s brother [= Hákon] putting on a mail-shirt, that admirable king, stationed under his battle-standard. Enmity-yard-arms [SPEARS] drooped, and the banner shook; the battle was then begun.’ Håkon hadde da en bror som het Bjarne eller Bjørn. Han omtales som Bjørn Farmann i sagaer, men tilnavnet kan være oppdiktet.

Vers 3: Jarlenes beseirer! Kalte sammen både håløygene og holmrygene! Han dro til kamp! Den ærerike skremmer av øyboerne! Hadde nordmennenes gode støtte! Han sto under sin metallhjelm!Hét á Háleygi sems á Holmrygi jarla einbani, fór til orrostu; gótt hafði enn gǫfgi gengi Norðmanna œgir Eydana, stóð und árhjalmi. Jarlers enebane havde opfordret Håløger som Holmryger; han drog til kamp; Ødanernes ætstore truer nød Nordmændenes gode følge; han stod under metalhjælmen. The sole slayer of jarls [= Hákon] called on the Háleygir just as on the Hólmrygir; he went into battle. The munificent terrifier of Island-Danes [= Hákon] had the good support of the Norwegians; he stood under a helmet of metal.’ Jarlene viser trolig til sønnene til Eirik Blodøks og til danske jarler. Håløygene er folk fra Hålogaland. Men kan også vise til Håløygslekta. Holmrygene er trolig folk fra Ryfylke - se Magnus Olsen: Norrøne studier, Oslo, 1938 side 224 - https://www.nb.no/items/a621bec5015ebbbcb1dce99834e2f7c8?page=237&searchText=holmryge. Den ærerike skremmer av øyboerne er Håkon. Øyboerne kan være de som bodde på Stord. 

Vers 4: Hirdens leder! Kastet av seg krigsklærne! Kastet brynjen på marken! Før han begynte kampen! Den muntre herskeren spøkte! Med sine menn! Han måtte beskytte landet! Han sto under en gullhjelm!Hrauzk ór hervǫ́ðum, hratt á vǫll brynju, vísi verðungar, áðr til vígs tœki; lék við ljóðmǫgu, skyldi land verja gramr enn glaðværi, stóð und gollhjalmi. Mændenes fyrste kastede hærklæderne, kastede brynjen på marken, för han begyndte kampen; han spøgte med mændene, han skulde værge sit land, den muntre konge; han stod med guldhjælmen på ‘The leader of the retinue [Hákon] threw off his war-garments [ARMOUR], cast his mail-shirt to the ground, before beginning the battle. The cheerful ruler joked with his men; he had to protect the land; he stood under a golden helmet.’ "Han sto under en gullhjelm" kan være en ukjent kjenning.

Vers 5: Da bet sverdet i kongens hånd! Inn i Odins klær (brynjer?)! Som om det skar gjennom vann! Spissene klang! skjold brast! sverd skranglet i menneskenes hodeskaller!Svá beit þá sverð ór siklings hendi váðir Váfaðar, sem í vatn brygði; brǫkuðu broddar, brotnuðu skildir, glumruðu gylfringar í gotna hausum.  Således bed da sværdet i fyrstens hånd på hærklæderne som om det var vand det blev stukket i; broddene bragede, skjolde brast, sværdene rungede i mændenes hoveder. Then the sword in the sovereign’s hand bit the garments of Váfuðr <= Óðinn> [ARMOUR], as if it were cutting through water. Points clanged, shields burst, swords clattered in men’s skulls.’ Váfaðar er tolket som et navn på Odin, men det er usikkert. Odins klær kan være brynjer.

Vers 6: Skjold og hodeskaller knustes under sverdenes egg! Kampen raste på øya! Krigerne rødfarget de blinkende skjoldborgene! I mennenes blod!Trǫddusk tǫrgur fyr Týs ok bauga hjalta harðfótum hausar Norðmanna; róma varð í eyju, ruðu konungar skírar skjaldborgir í skatna blóði.  Skjolde så vel som hoveder trådtes under krigerens (Hakons) og Nordmændenes hårde hjaltefødder (klingerne); der blev kamp på øen; kongerne rødfarvede de skinnende skjoldborge i mændenes blod. ‘Shields [and] Norwegians’ skulls were trampled under the hard feet of hilts [SWORDS] of the Týr <god> of rings [MAN]. Battle arose on the island; kings reddened gleaming shield-fortresses in the blood of men.’ "Týs ok bauga hjalta harðfótum" er vanskelig å oversette. Týs ser ut som genitiv entall av guden Týr. Det kan være en ukjent kjenning. Den engelske oversettelsen tolker dette som et kjenning for 'mann' eller 'kriger', men den presise betydningen er uklar. Skjoldborg er når krigere stiller seg tett sammen med skjoldene overlappende, som en mur eller borg av skjold. Det er en defensiv kampformasjon.

Vers 7: Sverdene brant i blodige sår! Sverdene svingte ned! Mot mennenes liv! Blodet brølte der sverdene traff! Blodet falt på Stords strand!Brunnu beneldar í blóðgum undum, lutu langbarðar at lýða fjǫrvi; svarraði sárgymir á sverða nesi, fell flóð fleina í fjǫru Storðar.  Sværdene flammede i de blodige vunder; sværdene sneg sig ind til mændenes liv; blodströmmen bruste på skjoldene; blodet fyldte Stords strandbred. Wound-fires [SWORDS] burned in bloody wounds; swords swung down on men's lives. The wound-sea [BLOOD] roared on the headland of swords [SHIELD]; the flood of barbs [BLOOD] fell on the shore of Stord. Verset er fylt av kjenningar (poetiske omskrivninger): "beneldar" (bein-ildene) = sverd, "sárgymir" (sår-havet) = blod, "sverða nes" (sverdenes nes) = uklar betydning, muligens der sverdene møtes eller skjoldet, "flóð fleina" (flom av spyd og pilespisser) = blod. Kjenningene skaper dramatiske bilder av kampen der blod og sverd dominerer.

Vers 8: Røde farger blandet seg! Under skjoldkantens himmel! Skoguls stormer spilte! Mot skjoldringenes skyer! Spissenes bølger bruste i Odins storm! Mange mennesker sank ned for sverdets tidevann (blodet)!Blendusk við roðnum und randar himni, Skǫglar veðr léku við ský of bauga, umðu oddláar í Óðins veðri, hné mart manna fyr mækis straumi.  Skoguls storme (de gensidige angreb) blandedes med hinanden under de røde skjolde og spillede mod dem; blodbølgerne bruste i kampen; mange segnede i slaget. ‘Red colours mingled beneath the sky of the shield-rim [SHIELD]; the storms of Skǫgul <valkyrie> [BATTLE] played against the clouds of shield-rings [SHIELDS]. Point-waves [BLOOD] roared in the storm of Óðinn [BATTLE]; many people sank down before the tide of the sword [BLOOD]. "Skǫglar veðr" (Skoguls storm eller vær) tolkes her som Skoguls storm. "ský of bauga" har en usikker tolkning. Spissenes bølger - "oddláar" er tolket som blod som renner i bølger fra spydspissene. Odins storm = kampen. Skjoldringenes skyer har en ukjent betydning. 

Vers 9: Da satt krigerne med dragne sverd! Hogde skjold! Gjennomborede brynjer! Hæren var ikke i godt humør! De var på vei til Valhall!Sǫ́tu þá dǫglingar með sverð of togin, með skarða skjǫldu ok skotnar brynjur, vasa sá herr í hugum ok átti til Valhallar vega.  Fyrsterne sad da med dragne sværd, med skårede skjolde og sønderskudte brynjer; den hær var ikke vel tilfreds og skulde nu drage til Valhal. ‘Then kings were sitting with swords drawn, with hacked shields and pierced mail-shirt. That army was not in good spirits and was on its way to Valhǫll.’ "Kongene" (dǫglingar) er en poetisk betegnelse for de falne krigerne, trolig både på Håkons side og fiendenes side. I norrøn skaldepoesi brukes ofte opphøyede titler som "konger" eller "fyrster" om fremstående krigere og ledere generelt, ikke bare om den ene regjerende kongen.

Vers 10: Gondel sa dette - lent mot et spydskaft: Gudenes styrke vokser nå, siden gudene har innbudt Håkon hjem med en stor hær. Gǫndul þat mælti, studdisk geirskapti: vex nú gengi goða, es Hǫ́koni hafa með her mikinn heim bǫnd of boðit.  Gondul talte, hun støttede sig til spydskaftet: "nu vokser gudernes følge, eftersom guderne har indbudt Hakon med en stor hær. Gǫndul said that [this], leaned on a spear-shaft: ‘The gods’ force grows now, since the gods have invited Hákon home with a great army.’’ 

Vers 11: Lederen hørte fra hesteryggen hva de berømte valkyrjene sa. De oppførte seg klokt og ble værende, med hjelmer på, og holdt skjold foran seg.Vísi þat heyrði, hvat valkyrjur mæltu mærar af mars baki, hyggiliga létu ok hjalmaðar sǫ́tu ok hǫfðusk hlífar fyrir.  Kongen hørte, hvad de navnkundige valkyrjer, på hesteryggen, sagde, de tede sig forstandig og sad med hjælme på og holdt skjoldene foran sig. ‘The leader heard what the renowned valkyries said from [on] horseback; they behaved prudently and remained, helmeted, and held shields in front of them.’ 

Vers 12: Håkon: Hvorfor avgjorde du kampen slik, Geir-Skogul, selv om vi var verdige til seier fra gudene? Skogul: Vi sørget for at du beholdt slagmarken og at dine fiender flyktet.Hví þú svá gunni skiptir, Geir-Skǫgul, órum þó verðir gagns frá goðum? Vér því vǫldum. es velli helt en þínir fíandr flugu.  "Hvorfor har du afgjort kampen så, Geir-Skogul; jeg havde dog af guderne fortjænt sejr." - "Vi volder det, at du beholdt slagmarken og at dine fjender flygtede." ‘‘Why did you decide the battle thus, Spear-Skǫgul, though we were [I was] worthy of victory from the gods?’ ‘We brought it about that you held the field and your enemies fled.’’ "Geir" betyr "spyd" på norrønt, så Geir-Skǫgul betyr "Spyd-Skogul" eller "Skogul med spydet". Dette er et sammensatt navn eller tilnavn på valkyrien.

Vers 13: Vi to skal ri, sa den mektige Skogul, gjennom gudenes grønne boliger, for å si til Odin at nå kommer en høyeste for å se ham personlig.Ríða vit skulum, kvað en ríkja Skǫgul, grœnna heima goða, Óðni at segja, at nú mun allvaldr koma á hann sjalfan at séa.  "Vi vil ride, sagde den mægtige Skogul, til gudernes grönne hjem, at melde Odin, at nu vil kongen komme for at se ham selv." We two shall ride,’ said the mighty Skǫgul, ‘through the green abodes of the gods, to say to Óðinn that now a supreme ruler will come to look on him in person.’’ Gudenes grønne boliger refererer til Åsgard, gudenes hjemsted i norrøn mytologi.

Vers 14: Hermod og Brage, sa Odin, gå ut og møt kongen, for en konge kommer hit til hallen. Han regnes som en mester. Hermóðr ok Bragi, kvað Hroptatýr, gangið í gǫgn grami, þvít konungr ferr, sás kappi þykkir, til hallar hinig.   "Hermod og Brage - sagde Odin -, går ud imod fyrsten, ti der kommer en konge, der tykkes en helt, hid til hallen." ‘Hermóðr and Bragi,’ said Hroptatýr [Óðinn], ‘go to meet the monarch, because a king is coming here to the hall who is deemed a champion.’’ 

Vers 15: Herskeren sa dette – han var kommet fra kampen og sto der helt gjennomtrukket av blod: Odin virker svært fiendtlig mot oss. Vi frykter hans hensikter. Ræsir þat mælti, vas frá rómu kominn, stóð allr í dreyra drifinn: illúðigr mjǫk þykkjumk Óðinn vesa, séumk vér hans of hugi.  Fyrsten sagde, han var kommen fra kampen og stod der helt blodbestænkt: "ondsindet synes mig Odin være; jeg er bange for hans sindelag." ‘The ruler [Hákon] said that [this] — he had come from battle, stood all drenched in blood —: ‘Óðinn appears to us [me] to be very hostile; we [I] fear his intentions.’’ 

Vers 16: Du skal ha fred fra alle einherjene. Ta imot øl blant æsene. Du, jarlenes motstander, har åtte brødre her, sa Brage.Einherja grið skalt þú allra hafa, þigg þú at ǫ́sum ǫl; jarla bági, þú átt inni hér átta brœðr - kvað Bragi.  "Alle Einherjers fred skal du nyde; modtag drikkelag her hos aserne; jarlers modstander, du har her inde 8 brødre," sagde Brage. ‘‘You shall have quarter from all the einherjar; take ale among the Æsir. Adversary of jarls [RULER = Hákon], you have eight brothers in this place,’ said Bragi. Einherjene er mennene som er falt i kamp på jorden, og som kommer til Valhall etter døden.

Vers 17: Vår rustning, sa den gode kongen, vil vi selv beholde. En skal ta godt vare på sin hjelm og brynje. Det er godt å ha ferdig utstyr lett tilgjengelig.Gerðar órar, kvað enn góði konungr, viljum vér sjalfir hafa; hjalm ok brynju skal hirða vel, gótt's til gǫrs at taka.  Vore rustninger - sagde den gode konge - vil vi selv beholde; sin hjælm og brynje skal man passe godt på; det er godt at have alt sit på rede hånd. We ourselves [I myself] wish to keep our [my] armour,’ said the good king; ‘one should take good care of one’s helmet and mail-shirt; it is good to have recourse to ready gear.’’ "Vår rustning... vil vi selv beholde" kan være  singularis majestatis.

Vers 18: Da ble det åpenbart hvor godt denne kongen hadde æret helligdommene, da alle de rådgivende og styrende maktene ønsket Håkon velkommen.Þá þat kyndisk, hvé sá konungr hafði vel of þyrmt véum, es Hǫ́kon bǫ́ðu heilan koma rǫ́ð ǫll ok regin.  Da erfaredes det, hvor godt den konge havde skånet helligdommene, da alle de styrende magter bød Hakon velkommen. It was revealed then how well that king had revered the sanctuaries, when all the guiding and ruling powers bade Hákon welcome. "De rådgivende og styrende maktene" (rǫ́ð ǫll ok regin) refererer trolig til alle gudene og de guddommelige kreftene i Åsgard.

Vers 19: På en god dag vil en konge bli født, som får samme sinn. Hans tid vil alltid bli omtalt som god.Góðu dœgri verðr sá gramr of borinn, es sér getr slíkan sefa, hans aldar mun æ vesa at góðu getit.  I en god stund bliver den fyrste født, der besidder et sådant sind; hans tid vil altid mindes for det gode. On a good day will that monarch be born who gets for himself such a character. His time will always be spoken of as good.’ 

Vers 20: Fenrisulven vil, ubundet, ikke komme inn i menneskenes boliger før en like god kongelig person kommer på den tomme stien.Mun óbundinn á ýta sjǫt fenrisulfr fara, áðr jafngóðr á auða trǫð konungmaðr komi.  Fenrisulven vil ubunden fare løs på menneskenes boliger, för en så god konge indtager den tomme plads. The wolf Fenrir, unbound, will enter the abode of men before so good a royal person comes onto the vacant path. 

Vers 21 - som muligens er refrenget: Husdyr dør, slektninger dør, land og rike blir ødelagt. Siden Håkon dro med de hedenske gudene, er mange folk blitt slavebundet.Deyr fé, deyja frændr, eyðisk land ok láð; síz Hǫ́kon fór með heiðin goð, mǫrg es þjóð of þéuð.  Fæ dør, frænder dør, land og folk forgår; siden Hakon drog til de hedenske guder, må mange lide nød. Livestock are dying, kinsfolk are dying, land and realm become deserted, since Hákon went with the heathen gods; many a nation is enslaved. 

 Håkon den gode i Hákonarmál  
Kvadet beskriver i hovedsak slaget, dødsfallet og mottakelsen i Valhall. Men det gir oss også en del informasjon om Håkon fra hans egen samtid:
 Håkon tilhører Yngves ætt.  Yngve var etter sagnet stamfaren til den svenske Ynglingeætten. 
 Åtte av Håkons brødre var allerede døde og befant seg i Valhall. En av dem var Bjarne eller Bjørn.
 Kvadet understreker at Håkon hadde nordmennenes gode støtte. Han hadde bred oppslutning generelt.
 Håkon kalte sammen både håløygene og holmrygene til kamp. Håløygene var folk fra Hålogaland eller her muligens Håløygslekta (Ladejarlene). Holmrygene var trolig folk fra Ryfylke.
 Slaget var på en strand på Stord. Kvadet angir ingen tilknytning til Fitjar på Stord. 
 Han sloss mot Eirikssønnene, men kvadet kaller ham også "jarlenes beseirer" og "jarlenes motstander". Dette inkluderer trolig danske jarler, ikke bare Eirikssønnene.
 Håkon skal på slutten av slaget ha jaget Eirikssønnene på flukt, men Håkon ble deretter truffet i sluttfasen av kampen. Sagaene gjetter på flere måter han ble truffet på. Kvadet støtter best forklaringene med spyd eller pil i overkroppen eller armen, siden han kjempet uten brynje og var helt blodig. Ågrips detalj om "under brynjen" virker minst troverdig i lys av kvadet.Ågrip forteller at en pil traff skulderen under brynjen. Ågrip, ved Gustav Indrebø, Norrøne bokverk, 1973, side 29 - https://www.nb.no/items/2abfa9170e2236837ea21b67d478d7da?page=31&searchText=blod%C3%B8ks At såret ble dødelig, gir mest mening hvis han manglet beskyttelse - noe kvadet bekrefter. 
 Skogul bekrefter: "du beholdt slagmarken, og at dine fiender flyktet". Så Håkon ble nok skadet på tampen av slaget da fiendene flyktet.
 Kvadet gir ingen indikasjon på at Håkon ble fraktet bort fra Stord før han døde. Tvert imot antyder overgangsstrofen at han døde der, på slagmarken ved stranden, sammen med de andre falne krigerne.
 Kvadet kaller ham direkte "enn góði konungr" - "den gode kongen" - i vers 17. Så tilnavnet "den gode" kan være eldre eller laget basert på kvadet. Kvadet gir klare føringer for tilnavnet: Håkon var "god" fordi han æret gudene, hadde god karakter, var en god hersker for folket, og hans tid ble husket som en god tid. Det handler både om personlig godhet og om at hans regjeringstid var gunstig for folket. Skalden mente at Håkons død også fikk dramatiske konsekvenser. Husdyr og slektninger døde, land og rike ble ødelagt, og mange folkeslag ble slavebundet. Kvadets sterkeste utsagn er kanskje at Fenrisulven vil løpe løs før en like god konge kommer (vers 20), og at ingen like god konge vil komme før Ragnarok.
 Ifølge kvadet var Håkon åpenbart hedning og spesielt from og ærbødig overfor de norrøne gudene. Det er ingen antydning til kristendom i hele diktet. Tvert imot fremstilles han som en from dyrker av de norrøne gudene som belønnes med evig ære i Valhall. Kvadet hevder at Fenrisulven vil løpe løs blant mennesker før en like god konge kommer igjen - ingen ville være hans like før Ragnarok. Dette står i strid med noen av de yngre sagaene. De forteller at Håkon var kristen, men prøvde å balansere mellom kristendommen og hedenskapet for å beholde støtte hos det hedenske folket.

 Norrøn tro i Hákonarmál 
Kvadet gir et rikt og nyansert bilde av norrøn tro som levende praksis, ikke bare som mytologi.

 Kosmos og gudeverden 
Valhall er en stor hall der Odin bor, fylt med falne krigere. Åsgard beskrives som grønne, levende steder ("Gudenes grønne boliger" i vers 13). Gudene lever i organiserte samfunn med hierarki.

Gudene som omtales er: 
 Odin (kanskje også kalt Gauta-Týr, Hroptatýr og Váfaðar) var øverste gud og hersker over Valhall. Kvadet støtter sterkt tanken om Odin som familiegud for Ynglingeætten og norske konger. Det er ikke bare at Håkon tilfeldigvis kommer til Valhall - Odin har aktivt valgt ham fra fødselen av fordi han tilhører den rette slekten, og Odin samler systematisk denne kongefamilien til seg for et større formål (trolig Ragnarok).
 Brage møter de ankomne krigerne.
 Hermod sendes ut for å møte Håkon.
 "De rådgivende og styrende maktene" (rǫ́ð ǫll ok regin) - alle gudene styrer.

Valkyrjene Gondel og Skogul (også kalt Geir-Skogul):
 Sendes av Odin for å velge hvem som skal dø i kamp.
 De bestemmer utfallet av slag - ikke bare hvem som dør, men også hvem som vinner.
 De rir på hester og bærer spyd og skjold.
 De er kloke og besindige - ikke bare voldsomme krigsånder.
 De fungerer som budbringere mellom slagmarken og Valhall.

 Døden og livet etter 
Einherjene:
 De modigste krigerne som faller i kamp, kommer til Valhall.
 De beholder sin rustning og våpen (Håkon insisterer på dette).
 De skal ha fred og drikke øl blant æsene.
 De er en hær - trolig forberedt til Ragnarok.

Dødsøyeblikket:
 Det er en overgangsfase - de falne sitter på slagmarken med sine sår (vers 9).
 "Hæren var ikke i godt humør" - de er bevisste, men ikke glade.
 De møter valkyrjene mens de fortsatt er på jorden.

 Religiøs praksis 
Helligdommer (véum):
 Det fantes fysiske helligdommer som skulle æres.
 Å ære disse var viktig for en konges legitimitet.
 Kvadet roser Håkon spesielt for dette.

Kongens forhold til gudene:
 Kongen forventes å ha et personlig forhold til gudene.
 Håkon er redd for Odin når han møter ham (vers 15).
 Men gudene belønner fromhet med ære og plass i Valhall.

 Skjebne og determinisme 
Gudene bestemmer:
 Odin sender valkyrjene for å velge hvem som skal dø.
 Håkon spør hvorfor han ikke fikk seier "selv om vi var verdige". Gudenes vilje trumfer fortjeneste.
 Men valkyrjene forklarer at han fikk seier (beholdt slagmarken).

 Ragnarok 
Katastrofene i vers 20-21:
 Fenrisulven vil løpe løs når verdensordenen bryter sammen.
 Ragnarok er en kommende katastrofe.
 Selv Håkons død er et tegn på verdens forfall mot Ragnarok.
 Etter gode kongers død kommer kaos og nød.

 Slektskap mellom guder og konger 
 Håkon tilhører Yngves ætt. 
 Konger er i slekt med gudene. 
 Han har åtte brødre som allerede er i Valhall.
Kongene har en spesiell status, og er nærmere gudene enn vanlige mennesker.

 Verdier i religionen 
Kvadet viser at norrøn religion verdsatte:
 Mot i kamp (Håkon kastet brynjen og spøkte før slaget).
 Fromhet (ære helligdommene).
 Ære og rykte (viktigere enn livet selv).
 Lojalitet til menn og land.
 Ærbødighet overfor gudene.
 At en god død i kamp var det høyeste målet.

 Interessante teologiske poenger 
 Gudene er ikke allmektige. De trenger krigere til Ragnarok.
 Døden er ikke slutten. Det er bare en overgang til et nytt liv.
 Skjebnen kan være grusom, men også rettferdig (Håkon vant slaget, men ble drept).
 Kongers død påvirker kosmos - Håkons død fører til kaos på jorden.

Hákonarmál gir trolig et eldre og mer riktig bilde av levende norrøn religion enn Snorres Edda: 
 Tidsnærhet - skrevet få år etter Håkons død, i hedensk miljø.
 Religiøs autentisitet - trolig skrevet av troende.
 Praktisk tro - ikke systematisk teologi.
 Mindre litterær utsmykking - mer rituell og høytidelig.

Men Hákonarmál er også høy skaldepoesi med sine egne konvensjoner, og sannsynligvis også politisk motivert. Det er ikke nødvendigvis folkelig tro, men overklassens religion. For å forstå hvordan norrøn religion faktisk fungerte på 900-tallet, er Hákonarmál en gullgruve - mye mer pålitelig enn Snorres retrospektive systematisering.

 Referanser 

Eksterne lenker
 Hákonarmál Prosjektet «Norrøne Tekster og Kvad»
 To utgaver av kvadet

Kategori:Skaldekvad
Kategori:Litterære kilder til norrøn mytologi