Premonstratenserordenen

Premonstratenserordenen er en katolsk orden, grunnlagt i 1121 av Norbert von Xanten (1080–1134), som senere ble erkebiskop i Magdeburg. Premonstratenserne ble en av de viktigste ordener i middelalderens Vest- og Mellomeuropa, og hadde også klostre i de skandinaviske land.
Historie
Ordenen er også kjent under navnet norbertinerne. Grunnet sin ordensdrakt har også navnet White Canons funnet totfeste på de britiske øyer. Norbert av Xanten var en av de mange vandrepredikantene på 1100-tallet. De reiste omkring uten eiendeler og etterlignet til livsstilen Jesus og hans disipler. Tallrike tilhengere, både menn og kvinner, sluttet seg til Norbert. Det første klosteret ble anlagt i nærheten av byen Laon i Frankrike og ble kalt Prémontré (lat. præmonstratum, det vil si «forutsigelse»). Også en orden for nonner ble stiftet.
Ordenen ble approbert av pave Honorius II i 1126. Ordenen fikk raskt stor utbredelse i Nord-Europa, særlig i de nordøstlige tyske ekspansjonsområder, hvor de arbeidet for kristendommens utbredelse blant de slaviske venderne. 

Klosterorden ble inndelt i provinser som ble kalt  cirkarier, hver enkelt med en forstander, som ble kalt cirkator. Abbeden i Prémontré hadde øverste myndighet over alle klostrer som hørte til ordenen.

Et særtrekk ved de tidlige premonstratensiske klosterkommuniteter – selv om det ikke var enestående på den tiden – var at de ofte var såkalte dobbeltklostre, der kvinner og menn bodde, om enn i to organisatorisk adskilte klostre. Også birgittinnerne, som oppstod noe senere, hadde slike klostre.  Selv om Norbert av Xanten var venn med ordensstifteren Bernard av Clairvaux og påvirket av idealene som inspirerte blant andre cistercienserne, gjør dobbeltklostrene det klart at premonstratenserne opprinnelig var en svært uavhengig bevegelse. En annen forskjell til klosterordenene basert på Benedikts regel er at premonstratenserne kombinerte det kontemplative klosterliv med utadrettet pastoral omsorg i sine nærområder (vita mixta). 

Dobbeltklostrene påant premonstratenserne ble imidlertid etter noe tid omstridte. i Selve Prémontré ble denne strukturen oppløst allerede i 1137 eller i 1141; søsterkommuniteten ble flyttet ut til annet sted.

Premontratenserordenen ble en av de mest betydningsfulle ordener i middelalderen, og i sin glanstid hadde ordenen over 30 cirkarier. Fra 1200-tallet ble den mer verdslig, og fikk mindre betydning, og den ble oppløst på grunn av den franske revolusjon.

Olavsklosteret i Tønsberg var premontratensernes hovedsete i Norge. Det ble grunnlagt i 1191. Til klosteret i Tønsberg hørte en stor rundkirke, den største av sitt slag i Norden. Til klosteret hørte store landeiendommer. Et annet premonstratenserkloster på norsk grunn var Dragsmark kloster i Båhuslen som ble grunnlagt midt på 1200-tallet av kong Håkon Håkonsson.

Ordenen kom til Danmark med erkebiskop Eskil, som grunnla Tommerup kloster i Skåne og fikk oppbygget det i perioden 1153-1161.* [Norbert Backmund: Chronicon Praemonstratense. Del 2. 1953. s. 444f., om klosterets historie (på latin) Størst betydning i Danmark fikk Børglum kloster. Det fantes også premonstratenserklostere i Lund, Væ (senere Bækkeskov), Tommerup, og Övedskloster i Skåne. I middelalderen hørte Skåne til Danmark.

Tidlig på 1800-tallet var ordenen på det nærmeste utdødd, med bare åtte klostre ighen, alle beliggende i Habsburgmonarkiets områder. Men på et generalkapitel i Wien i 1883 kunne ordenen igjen konstituere seg. I 1913 hadde den fem cirkarier, de fleste i Østerrike, Belgia og Nederland.

Ordensdrakten er hvit.

Premonstratensernes ritus
Premonstratenserne var blant de religiøse ordenere med sin egen rite som klarte å holde på denne riten etter at pave Pius V undertrykte slike riter med en kontinuerlig tradisjon som var på mindre enn to hundre år. Den premonstratensiske rite var spesielt preget av en rituell høytidelighet. Den premonstratensiske rite var også preget av en vektlegging av påskemysteriet på en måte som er unikt blant de latinske riter. Dette ble spesielt sett i den høytidelighet som den daglige konventhøymesse og officiet ble feiret med i påskeoktaven, spesielt vesper som ble avsluttet med en prosesjon til døpefonten, en praksis parallelt med de latinske ritene bare i lignende prosesjoner som fortsatt finnes i den ambrosianske ritus. En annen unik praksis for den premonstratensiske rite var feiringen av en daglig votivmesse til ære for Jomfru Maria i hvert av dets kloster og klostre.

Noen kjente premonstratensere
 Norbert von Xanten (1080–1134), ordensgrunnleggerr
 Hugo von Fosses (ca. 1093–1164) på nettsiden til premonstratenserklosteret Windberg.
 Gottfried von Cappenberg (1096/97–1127)
 Eberwin von Helfenstein († 1152)
 Hermann von Köln (1107/08 – etter 1181)
 Ludwig III. von Arnstein (1109–1185), greve, klostergrunnlegger, saligkåret
 Ulrich von Steinfeld († 1170), probst ved klosteret Steinfeld
 Hermann Joseph von Steinfeld (1150–1241), mystiker
 Thomas von Neumarkt (1297–1378)
 Jan Želivský (1380–1422)
 Johann Lohel (1549–1622), prior, så erkebiskop av Praha
 Wilhelm Eiselin (1564–1588)
 Jan Druys (1568-1634), abbed for abbediet s' Park nær Leuven 
 Dionysius Mutsaers (1578–1635) var en norbertiner-munk, prest og historiker.
 Kaspar von Questenberg (1571–1640), abbed for Stift Strahov i Praha
 Mathias Göhl (1585[?]–1596[?]), abbed for Stiftes Tepl ved Marienbad, aktiv under motreformasjonen
 Augustinus (Frans) Wichmans (1596–1661), abbed, teolog
 Johannes Horrichem (1598–1661), 35. abbed for abbediet Steinfeld
 Johann Zahn (1631–1707), tysk kannik, oppfinner, kjent for arbeid om camera obscura 
 Leonhard Goffiné (1648–1719), forfatter av religiøse skrifter
 Petrus Bodenheim (vor 1652 – 1688), for klosteret i Niederehe
 Charles Louis Hugo (1667–1739), abbed for Étival, historiker, forfattet Annales Ordinis Praemonstratensis (Nancy 1734)
 Juan de Galavís y Mendez 1683–1739), spansk erkebiskop i Latinamerika Santo Domingo, deretter Bogotá 
 Prokop Diviš (1698–1765), tsjekkisk oppfinner
 František Ignác Tůma (1704–1774)
 Sebastian Sailer (1714–1777)
 Nikolaus Betscher (1745–1811)
 Gilbert Michl (1750–1828), siste abbed for klosteret Steingaden
 Gregor Leonhard Reiner (1756–1807), filosof og høyskolelærer
 Alois Martin David (1757–1836)
 Wilhelm Arnold Günther (1763–1843), byarkivar i Koblenz, hjelpebiskop i Trier
 Josef Ladislav Jandera (1776–1857)
 Josef Ludwig Brems (1870–1958), apostolisk vikar av Danmark
 Jakob Franz Alexander Kern (1897–1924)
 Franz Tibor Hollós (1906–1954)
 Ambros Josef Pfiffig (1910–1998)
 Werenfried van Straaten (1913–2003)
 Hermann-Josef Weidinger (1918–2004)
 Robert John Cornell (1919–2009), amerikansk kongressmann fra Wisconsin fra 1975 til 1979 od professor i statsvitenskap ved St. Norbert College
 Augustinus Karl Wucherer-Huldenfeld (* 1929)
 Augustinus Heinrich Henckel von Donnersmarck (1935–2005)
 Frans Daneels (* 1941), belgisk kurieerkebiskop
 Albert Thomas Dölken (* 1960), Abbed av Hamborn
 Rudolf Hein (* 1967), moralteolog

Litteratur
 Ehlers-Kisseler, Ingrid: Die Anfänge der Prämonstratenser im Erzbistum Köln (Rheinisches Archiv 137), Köln – Weimar – Wien: Böhlau 1997, XVI und 660 S., ISBN 3-412-04197-1
 Grassl, Wolfgang: Culture of Place: An Intellectual Profile of the Premonstratensian Order. Nordhausen: Bautz, 2012, ISBN 3-88309-691-9
Referanser

 Eksterne lenker 
Premonstratensian Home Page
St Norbert College, Catholic Secondary School in the Norbertine Tradition)
St. Norbert College - Private Catholic College (Norbertine Tradition)
Archmere Academy - Catholic School in the Norbertine Tradition
Archmere Alumni Association
The website for St. Michael's Abbey of the Norbertine Fathers in Silverado, California
The website of the Norbertine Community of Our Lady of England Priory, Storrington, West Sussex, UK
Norbertines of Chelmsford, UK
Center for Norbertine Studies, St. Norbert College, De Pere, Wisconsin
 Prämonstratenser-Orden 
 Prämonstratenser-Reiseführer 


Kategori:Katolske ordener