Statsborgeren

Statsborgeren. En tidende for Norges vel var et norsk tidsskrift som ble opprettet i 1831 av Peder Soelvold. Bladet kom ut med uregelmessige mellomrom, og var et radikalt-demokratisk opposisjonblad, som særlig angrep embetsmannsklassens maktstilling. 

Soelvold ble ni ganger dømt i retten for påstander i avisen, og i 1835 måtte han fratre som redaktør.Morten S. Smedsrud: «Alle tok del i skittkastingen», Apollon nr 3 i 2017 Redaksjonen ble da overtatt av Henrik Wergeland, som tidligere hadde vært en av bidragsyterne, og som fortsatte som redaktør til 1837 da tidsskriftet gikk inn. Boktrykker Johan Jørgen Krohn var utgiver av tidsskriftet, og ifølge Munthe den som sørget for å bytte ut Soelvold med Wergeland.Munthe s. 97

 Bladets program 
Bladet erklærte at det ville «benytte Trykke-friheden i dens meest udstrakte Betydning» og ikke «efter Magt-menneskers Hu». Det var ikke det første samfunnskritiske bladet i Norge. Bladet var politisk viktig ved at det bidro til organiseringen av en kritisk opinion, spesielt blant bøndene. Etter 1814 fortsatte embetsmenn å styre Norge.Seip 1963, s. 11–14  Utenom stortingssesjonene hvert tredje år var statsstyret lukket, og lokal forvaltning nærmest ugjennomtrengelig for almuen. Å avsløre hemmelighold, reise anklager om korrupsjon eller sette ut et rykte kunne ha en politisk funksjon. Soelvold stod på at «Offentlighed er Sladderagtigheds og mange andre Lasters Grav.» Han ønsket ytringer «nedenfra», enten det dreide seg om fakta eller fantasi. Statsborgeren trykte angrep på navngitte embetsmenn, og Soelvold hevdet at det var langt bedre «at urigtige Meninger bekjendtgjøres gjennem Presse, da derved aabnes Anledning til Gjendrivelse,» enn at de «udbredes i Løndom, uden at ledsages af Berigtigelse». Hans åpenhet førte imidlertid til injuriesaker og dommer. Wergeland derimot klarte å unngå flere rettssaker, og i hans tid var nok bladet mer preget av redaktøren selv enn av innsenderne.Odd Arvid Storsveen: «Folkets stemme», Klassekampen, 18. mai 2013

Wergeland beskriver tidsskriftet slik:Wergeland, Henrik: Hassel-nødder med og uden kjerne, dog til tidsfordriv, plukkede af min henvisnede livs-busk. Christiania: Chr. Tønsbergs forl., 1845 

I 1812 sikret Karl Johan seg betydelig makt over pressen i Sverige, men dette var mye vanskeligere i Norge pga grunnloven som var vedtatt i 1814. Karl Johan prøvde ulike metoder overfor sine meningsmotstandere. I 1821 bestakk han redaktøren av Det norske Nationalblad med en årlig ytelse på 600 spesidaler livet ut. Statsborgeren ble derimot angrepet gjennom datidens pressestøtte, der aviser ble distribuert til nedsatt portotakst, en ordning vedtatt i enevoldstiden for å bedre informasjonsflyten fra Norge til Danmark. Denne fordelen ble Statsborgeren fratatt, i likhet med Patrouillen - trolig Norges viktigste opposisjonavisStorsveen, Odd Arvid: «Patrouillen» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 3. februar 2022 fra  - som deretter ikke kunne distribueres utenfor Drammen der den ble trykt.Morten S. Smedsrud: «Alle tok del i skittkastingen», Apollon nr 3 i 2017

Referanser

 Kilder 
 Nordisk familjebok. Uggleupplagan,«Soelvold, Peder Pedersen»
 Jens Arup Seip, Fra embetsmannsstat til ettpartistat og andre essays Universitetsforlaget (1963) (Ebok fra bokhylla.no)

 Litteratur 
 Munthe, W. S.: Statsborgeren og Peder Soelvold. 1907.

 Eksterne lenker 


Kategori:Nedlagte norske tidsskrifter
Kategori:Publikasjoner etablert i 1831
Kategori:Publikasjoner nedlagt i 1837
Kategori:1831 i Norge
Kategori:1837 i Norge
Kategori:1830-årene i Norge