DeForest Kelley

Jackson DeForest Kelley (1920–1999) var en amerikansk skuespiller. Han er kjent for rollen som Leonard McCoy i sciencefictionserien Star Trek, samt flere påfølgende filmer.

 Biografi 
 Tidlig liv 
Kelley ble født i Atlanta som sønn av baptist-presten Ernest David Kelley og Clora Casey, født hjemme hos dem, med onkelen, en kjent lokal lege som hjelper. Som barn, sang han i kirkekoretpathcom.com    der han oppdaget at han likte å synge og var god til det. Til slutt førte dette til at han sang solo, og en opptreden på radiostasjonen WSB i Atlanta. Som et resultat av arbeidet i radio, fikk han et engasjement med Lew Forbes og hans orkester ved Paramount Theater. Han ble uteksaminert i 1938 fra Decatur High School i Decatur i Georgia. I en av tegneseriene om Star Trek ble det sagt at dr. McCoys far hadde vært baptist-prest, en idé som angivelig kom fra Kelleys eget liv. Kelley hadde en eldre bror ved navn Ernest Casey Kelley.

Kelley tjenestegjorde i 2. verdenskrig som vervet medlem av US Army Air Forces i perioden mellom 10. mars 1943 og 28. januar 1946. Etter et utvidet opphold ved Long Beach i California, bestemte han seg for å flytte til delstaten permanent for å forfølge en skuespillerkarriere, og å leve med sin onkel, Casey. Han arbeidet som betjent ved et lokalt teater for å tjene nok penger til flyttingen. Kelly fikk oppmuntring fra sin mor, men hans far ikke likte ideen. Da han var i California, ble Kelley oppdaget av en speider fra Paramount Pictures mens han lagde en treningsfilm for US Navy.

 Skuespillerkarriere 
 Tidlig karriere 
Den første filmen i Kelleys skuespillerkarriere var Fear in the Night i 1947. Lavbudsjettsfilmen var en stor suksess, noe som skaffet han oppmerksomheten til et større publikum. Hans neste rolle i Variety Girl, etablerte han som skuespiller. Noen få år senere bestemte Kelly og hans kone seg for å flytte til New York City. Han fikk arbeid på teaterscener og fjernsyn, men etter tre år flyttet paret tilbake til Hollywood. I California fikk han etterhvert en rolle i Gunfight at the O.K. Corral (1957) som Morgan Earp. Dette, hans virkelig første større rolle, skaffet han flere store filmtilbud.

I ni lange år spilte så Kelley hovedsakelig kriminelle rollefigurer. Han var med i en lang liste med filmer og serier. Men han var redd for bare å få én type roller, så han brøt vekk fra forbryterrollene og spilte i Where Love Has Gone og en fjernsynspilot ved navn 333 Montgomery. Piloten var skrevet av Gene Roddenberry, og noen få år senere ville Kelley spille i en annen Roddenberry pilot, Police Story (1967), som det heller ikke ble noe mere av.

 Star Trek 

Kelleys mest kjente rolle er som dr. Leonard «Bones» McCoy, skipslegen i Star Trek: The Original Series, som gikk fra 1966 til 1969. Kelley fikk opprinnelig tilbud om å spille rollen som Spock.The Internet Movie Database: Biography for DeForest Kelley

Kelley fortsatte med å spille Dr. Leonard «Bones» McCoy i seks påfølgende filmer på 1980- og 1990-tallet, Star Trek: The Motion Picture, Star Trek II: The Wrath of Khan, Star Trek III: The Search for Spock,Star Trek IV: The Voyage Home, Star Trek V: The Final Frontier, Star Trek VI: The Undiscovered Country. Kelley gjorde også en gjesteopptreden som Admiral Leonard McCoy i pilot-episoden av serien Star Trek: The Next Generation. En av hans beste kjente setninger som Dr. McCoy, var «I'm a doctor, not a ________!» Som en henvisning til den originale serien, ble denne frasen også ofte brukt av den holografiske doktoren i Star Trek: Voyager, samt en gang av Dr. Bashir i Star Trek: Deep Space Nine.

Kelley mislikte angivelig å lage den animerte Star Trek da han aldri fikk spille inn sin stemme samtidig med William Shatner og Leonard Nimoy. Kelley likte ikke dette, da han aldri fikk sjansen til spille mot de, noe som gjorde det å lese linjene sine vanskelig for han.

Han var gode venner med Shatner og Nimoy fra 1964, da han møtte de for første gang. Han var veldig stolt over det faktum at av de tre, var han den eneste som forble gift med den samme konen, Carolyn, i hele sitt liv. Hans vanlige kommentar til dem var «I'm alive and well and living in the valley with the very same wife!».

 Etter Star Trek 
Etter Star Trek fikk Kelley problemer med å finne andre typer roller, noe han hadde fryktet. Han gjorde noen få opptredener på fjernsyn og filmer, men gikk etterhvert over i de facto pensjonering som skuespiller. I et intervju med TLC sent på 1990-tallet, sa han at hans største frykt var at ordene skrevet på gravstene hans ville være «He's dead, Jim»,  en setning som rollefiguren Dr. McCoy sa i mange Star Trek-episoder. Kelley begynte å skrive dikt som en hobby, og han publiserte de to første bøkene i en serie, The Big Bird's Dream og The Dream Goes On. Kelley opplevde aldri slutten av denne serien, da han døde 11. juni 1999, i Woodland Hills, California, 79 år gammel. Dødsårsaken var magekreft. Han ble ikke medtatt i the Memorium Montage ved Oscar-utdelingen året etter hans død, noe som gjorde svært mange Trek fans sinte. Hans kone, Carolyn, døde i oktober 2004.

 Utvalgt filmografi 
 Film og fjernsyn 
 1998 – The Brave Little Toaster Goes to Mars, film (bare stemme)
 1991 – Star Trek VI: The Undiscovered Country, film
 1989 – Star Trek V: The Final Frontier, film
 1987 – Star Trek: The Next Generation, tv-serie 1 episode
 1986 – Star Trek IV: The Voyage Home, film
 1984 – Star Trek III: The Search for Spock, film
 1982 – Star Trek II: The Wrath of Khan, film
 1979 – Star Trek: The Motion Picture, film
 1973–1974 – Star Trek: The Animated Series, animert serie (stemme)
 1966–1969 – Star Trek, tv-serie 76 episoder
 1961–1966 – Bonanza, tv-serie 4 episoder
 1957 – Gunfight at the O.K. Corral, film
 1956 – Kruttrøyk, tv-serie 1 episode
 1947 – Fear in the Night, film

 Videospill 
 1993 – Star Trek: Judgment Rites
 1992 – Star Trek: 25th Anniversary Enhanced

 Referanser 

 Eksterne lenker 




Kategori:Personer fra Atlanta
Kategori:Personer fra Decatur i Georgia
Kategori:Personer fra USA under andre verdenskrig
Kategori:Skuespillere fra USA
Kategori:Hollywood Walk of Fame
Kategori:Mottakere av Golden Boot Awards, In Memoriam Award