Vott

En vott er en type håndplagg som tidligere oftest ble strikket av ull, men som også kunne være laget av pels, skinn og lignende materialer, spesielt ullpels, reinskinn og selskinn. Votten har kun tommelfinger og ei felles lomme til de fire andre fingrene, i motsetning til vanter og hansker som har fem fingre på hver hånd.

 Typer 
Ullvotter ble strikket av ullgarn, men det finnes også votter laget med andre materialer. Raggvotter er ullvotter forsterket med geiteragg, noe som ga større slitestyrke og lenger levetid. Raggvotten kan således kalles gamle dagers arbeidsvotter, og var blant annet mye brukt av skogsarbeidere om vinteren. Skinnvotter ble sydd av skinn og pels, ofte sauepels, reinskinn eller selskinn, men også annet skinn. I senere tid også av mer eksklusivt skinn. Såkalte polvotter er av nyere dato og gjerne trukket med vindtett tekstil ytterst og fôret med saueskinnspels eller fiberpels på innsida. Tovede votter er ekstra varme. Votter er oftest tykkere og varmere enn hansker, men gjør det vanskeligere å bruke enkeltfingre til å håndtere verktøy, instrumenter og annet. 

En vante er en tynnere fingervott eller strikket hanske.

Strikkevotter kan ha samme mønsterdekor som andre varme strikkeplagg, for eksempel gensre, luer, skjerf og strømper. Selbuvotter har det tradisjonelle mønster med selburose. En steike- eller grillvott er en vattert gryteklut formet som en stor vott. 

 Annet 
 Etymologi 
Ordet vott kommer fra det norrøne vǫttr som er i slekt med vante, et ord som igjen kommer fra et germansk ord for å «vinde», «tvinne» og «sno» (want var i eldre tysk og nederlandsk betegnelse på vevd tekstil eller klede). En vott kan på svensk kalles tumvante («tommelvante») og dansk bælgvante («belgvante»).

 I kulturen 
Vinternatt, det vil si natt til 14. oktober, første vinterdag i vinterhalvåret,  til merkes på gamle primstaver med en enkel tegning av en vott. Den dagen skal primstaven snus fra sommer- til vintersida. Votten kan tolkes som en biskophanske, et symbol for pave Calixtus 1 som i den gamle kirkekalenderen ble feiret  denne dagen. 

Det finnes flere fortellinger om votter. I den norrøne fortellingen om Tor hos Utgards-Loke blir det fortalt at guden og reisefølget hans overnattet i et underleg hus med et lite siderom. Da de våknet, viste det seg at de hadde sovet i den digre votten til kjempen Skryme. I en annen historie har Tor selv fått låne et par jernvotter av gygren Grid som han verger seg mot jotunen Geirrød med. Skinnvotten er et russisk-ukrainsk folkeeventyr om en mann som mister en vott som flere dyr etter tur tar i bruk som hus.  Da eieren finner votten igjen synes han det er merkelig at den fortsatt er varm. I 1964 utgav forfatteren Alf Prøysen barneboka Den grønne votten. Boka handler om en vott «som Ragnar fikk av Bestemor til jul og om alt det rare den fikk være med på», blant annet som hus for en musefamilie, og ble illustrert av Borghild Rud.

 Se også 
 Vante, strikket hanske med fem fingerrom
 Pulsvante, strikket hanske med korte, åpne fingrerom
 Hanske, håndplagg av skinn, gummi eller tekstil med rom til hver finger
 Muffe, sylinder- eller rørformet håndplagg til å stikke hendene i for å holde dem varme
 Sjøvott

 Litteratur 
 Annemor Sundbø: Norske vottar og vantar Det Norske Samlaget 2010 ISBN 9788252177725

 Eksterne lenker 


Kategori:Håndplagg
Kategori:Vinterklær