Ernst Bergmann

Ernst Bergmann (født 7. august 1881 i Colditz i kongedømmet Sachsen i keiserdømmet Tyskland, død 16. april 1945 i Naumburg i Tyskland) var en tysk filosof og forkjemper for nasjonalsosialismen. Han var grunnleggeren av den nye kirke som under navnet Den tyske trosbevegelse hadde et av sine viktigste dokumenter i Bergmanns verk Die deutsche Nationalkirche (1933).

Han var en av de to tyske folk- og raseideologers nazistiske livsanskuelsesverker som Pavestolen formelt advarte mot ved å sette deres verker på dens liste over forbudte bøker (Index Librorum Prohibitorum). Oppføringen ble også opplyst om i Norge i den katolske kirkes tidsskrift St. Olav.<ref>Tidsskriftet St. Olav 2. mai 1934, nr. 18, 1934: KATOLISISMEN OG NASJONALSOCIALISMEN. Utdrag: Vatikanets offisielle organ, «Osservatore Romano», understreket flere ganger det faktum at konkordatet ikke betød at Kirken hadde akceptert nazismens lære eller program. Kirkens standpunkt til nazismens raceteori og overdrevne nasjonalisme blev tydelig tilkjennegitt, da Alfred Rosenbergs og Bergmanns bøker blev satt på Index, fortegnelsen over de forbudte bøker.</ref>
Liv og virke
Bakgrunn
Bergmann var sønn av den protestantiske pastoren Ernst Albin Bergmann og den sveitsiske Marie Louise Linder. Han gikk på Fürstenschule St. Afra i Meissen og ble uteksaminert med abitur fra Det humanistiske kongelige gymnasium i Dresden-Neustadt.

Han studerte filosofi og tysk filologi ved Universitetet i Leipzig og fikk doktorgrad i 1905. Deretter fortsatte han med studier i Berlin. 
Karriere og tenkning
Senere vendte han tilbake til Leipzig der han ble privatdosent ved universitetet i 1911, og professor i 1916.

Han utviklet en religiøs filosofi med mystiske aspekter. Den «völkisch-religiøse»-bevegelse som var så viktig – sammen med folk som Herman Wirth, Artur Dinter og Ludendorfferne – er blitt beskrevet som «et utfløde av en protestantisme som manglet enhver kirkelig forankring og dermed ble stadig mer styrt av sine egenåpenbaringer».Ekkehard Hieronimus: Zur Religiosität der völkischen Bewegung. I: Hubert Cancik (Hrsg.): Religions- und Geistesgeschichte der Weimarer Republik. Patmos, Düsseldorf 1981, ISBN 3-491-77248-6, s. 175. 

Senere sluttet han seg til nasjonalsosialismens tankegods og ble en av nazismens fremste akademiske forkjempere. 

I hans nøkkelverk Die deutsche Nationalkirches såkalte Deutschapostolicum forkynte han troen på «tyskreligionens Gud», på «nødhjelperen Kristus» og på Det tyske rike som det land, «der den nye menneskelighet dannes» («Ich glaube an den Gott der Deutschreligion, der in der Natur, im hohen Menschengeist und in der Kraft seines Volkes wirkt. Und an den Nothelfer Krist, der um die Edelkeit der Menschenseele kämpft. Und an Deutschland, das Bildungsland der neuen Menschheit.»).bei Kurt Dietrich Schmidt, utg.: Die Bekenntnisse und grundsätzlichen Äußerungen zur Kirchenfrage des Jahres 1933, Bd. 1, Göttingen 1934, s. 131 hos E. Bergmann, Deutsche Nationalkirche, Breslau 1933

Både hans arbeider Die deutsche Nationalkirche og Die natürliche Geistlehre ble satt på Vatikanets liste over forbudte bøker (Index Librorum Prohibitorum) i henholdsvis 1934 og 1937. 

I verket Die 25 Thesen der Deutschreligion anså han at Det gamle testamente og deler av Det nye testamente ikke var passende for Tyskland. Han hevdet at Jesus ikke var jøde, men snarere av nordisk bakgrunn. Han foreslo Adolf Hitler som den nye messias, og anså hakekorset som et egnet symbol som kunne erstatte det kristne kors.

Han meldte seg inn i NSDAP i 1930, men under krigen ble han stadig mer fremmedgjort av regimet, og i 1943 ble han ekskludert fra partiet.W. Dieter Bergmann: Between Two Benches, 1995, p. 233.

Han begikk selvmord den 16. april 1945 etter at de allierte inntok Leipzig.

 Bibliografi 
 Erkenntnisgeist und Muttergeist. Eine Soziosophie der Geschlechter, 1932.
 Die Deutsche Nationalkirche, 1933.
 Deutschland, das Bildungsland der neuen Menschheit. Eine nationalsozialistische Kulturphilosophie, 1933.
 Die 25 Thesen der Deutschreligion. Ein Katechismus, 1934.
 Die natürliche Geistlehre. System einer deutsch nordischen Weltsinndeutung, 1937.

Litteratur
 Ekkehard Hieronimus: Zur Religiosität der völkischen Bewegung. I: Hubert Cancik (Hrsg.): Religions- und Geistesgeschichte der Weimarer Republik. Patmos, Düsseldorf 1981, ISBN 3-491-77248-6
   Karl-Heinrich Hunsche: Ernst Bergmann. Sein Leben und Werk, 1936.
   W. Dieter Bergman: Between Two Benches. Not Subject to Extermination'', 1995. 


 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Personer fra Colditz
Kategori:Tyske filosofer
Kategori:Tyske nazister
Kategori:Tyskere fra første verdenskrig
Kategori:Tyskere fra andre verdenskrig
Kategori:Personer tilknyttet det tredje rike
Kategori:Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1925–1932)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)