Turakoer

se inndeling!

Turakofamilien eller turakoer (Musophagidae) er en familie med mellomstore til store fargerike gjøklignende trelevende fugler, som er stedegne for Afrika. Turakofamilien er eneste familie i ordenen turakofugler (Musophagiformes).

I Norge har (noen av) disse eksotiske fugleartene også vært kjent under navn som bananetere og hjelmfugler. Det første har nok sammenheng med kostholdet, mens det andre henger sammen med den iøynefallende fjærkammen mange av artene har på hodet.

 Beskrivelse 
miniatyr|venstre|Kjempeturako
miniatyr|venstre|Purpurkroneturako, 
Turakoene er i hovedsak mellomstore fugler (typisk 40–54 cm og 200–350 g) der kjønnene er ganske like, men kjempeturakoen, Corythaeola cristata, blir omkring  stor, og hunnen () veier normalt mer enn hannen (). Artene har relativ kraftig krummet nebb (av varierende farge) og lang stjert.

Turakoene har en svært spesiell fjærdrakt, i det den har to naturlige fargestoffer, turacin (rødt) og turacoverdin (grønt), som kun eksisterer hos turakoer. Fjærdrakten domineres av blått, blåfiolett, fiolett, grønt, rødt og gult i flere nyanser, ofte sterke farger. Et par av artene er også relativt fargeløse, nærmest grå og grå-hvite. Mange har dessuten en iøynefallende fjærkam på hodet.

 Utbredelse og habitat 
Turakoene er nå stedegne for Afrika sør for Sahara, men det er fossile beviser for at fuglene under oligocen fantes i både Egypt og i Bayern i Tyskland, og under miocen også i Frankrike.

Artene er trelevende og trives i nesten alle typer skogkledd landskap og på savanne med spredt skogvekst, men de foretrekker lavlandsskog med trekronetak og montane skoger.

 Atferd 
Turakoene er hovedsakelig standfugler og ikke spesielt gode flygere og må jobbe iherdig når dem flyr, men de er gode til å ta seg rundt i greinverket på trærne og har god gripeevne med de kraftige føttene.

Fuglene eter nesten eksklusivt vegetarisk mat, hovedsakelig bær og frukt, men også blader, skudd, knopper og blomster. Artene sper på proteinbehovet med insekter og snegler og lignende småkryp, spesielt i hekketiden.

 Taksonomi 
Turakoene har tradisjonelt blitt regnet til gjøkfuglene (Cuculiformes), men moderne forskning har avdekket at slektskapet til denne gruppen ikke er så nært som tidligere antatt. Derfor er turakoene nå plassert i sin egen orden, Musophagiformes. Sammen med gjøkefugler og trapper (Otidiformes) danner turakoene gruppen Otidimorphae.

Slektskapsforholdet mellom de tre ordenene er imidlertid ikke helt klart. I dag regnes turakoer og trapper som søstergrupper, men dette har kun 55 prosent støtte i datagrunnlaget. Derfor har noen fremmet en hypotese om at turakoer og gjøkefugler kan være søstergrupper, men hypotesen har foreløpig ikke blitt testet skikkelig.

 Inndeling 
Turakoene deles vanligvis inn i tre underfamilier og består av 23 arter, fordelt i ti slekter. Inndelingen under følger i hovedsak Veron & Winney (2000) og Njabo & Sorenson (2009), med noen justeringer av Boyd (2015).

Handbook of the Birds of the World Alive regner 24 arter, i det Corythaixoides leopoldi har fått status som selvstendig art. De fleste andre (herunder Avibase med BirdLife International), regner imidlertid denne fuglen som en underart av gråturako, C. concolor., og den blir derfor ikke listet her. Man må uansett regne med endringer i denne gruppen i tiden som kommer, siden den ikke regnes som avklart.

Norske navn følger NOF, men eventuelle navn i parentes er nødvendigvis ikke offentlige navn.

 Musophagiformes, turakofugler
 Musophagidae, turakofamilien, 3 underfamilier, 10 slekter, 23 arter
 Corythaeolinae, 1 slekt, 1 art, monotypisk og basal i hele treet
 Corythaeola, 1 art
 Kjempeturako, Corythaeola cristata
 Criniferinae, 3 slekter, 5 arter
 Criniferoides, 1 art
 Hvitbukturako, Criniferoides leucogaster (basal i Criniferinae og søsterart til alle andre i gruppen)
 Corythaixoides, 2 arter
 Gråturako, Corythaixoides concolor (underarten leopoldi regnes av og til som selvstendig art)
 Masketurako, Corythaixoides personatus
 Crinifer, 2 arter
 Flekkturako, Crinifer piscator
 Sotturako Crinifer zonurus
 Musophaginae, 6 slekter, 17 arter
 Gallirex, 2 arter (basale i Musophaginae, inkluderer to søsterarter)
 Purpurkroneturako, Gallirex porphyreolophus
 Regnbueturako, Gallirex johnstoni
 Menelikornis, 1 art
 Hvitøreturako, Menelikornis leucotis
 Pseudopoetus, 1 art
 Blåvingeturako, Pseudopoetus macrorhynchus
 Musophaga, 2 arter
 Fioletturako, Musophaga violacea
 Rødtoppturako, Musophaga rossae
 Proturacus, 3 arter
 Kamerunturako, Proturacus bannermani
 Hvithodeturako, Proturacus leucolophus
 Angolaturako, Proturacus erythrolophus
 Tauraco, 8 arter
 Svartnebbturako, Tauraco schuettii
 Toppturako, Tauraco schalowi
 Blåkroneturako, Tauraco hartlaubi
 Blekkroneturako, Tauraco ruspolii
 Fiolettvingeturako, Tauraco persa
 Natalturako, Tauraco corythaix
 Grønnturako, Tauraco livingstonii
 Rødnakketurako, Tauraco fischeri

 Referanser 
Turner, D.A. (2016). Turacos (Musophagidae) . In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.

Njabo, K.Y., and M.D. Sorenson (2009), Origin of Bannerman's Turaco Tauraco bannermani in relation to historical climate change and the distribution of West African montane forests, Ostrich 80, 1-8.

Veron, G., and B.J. Winney (2000), Phylogenetic relationships within the turacos (Musophagidae), Ibis 142, 446-456.

Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. (2008-05-22). Norske navn på verdens fugler. Norsk navnekomité for fugl (NNKF), 1990-2008. Norsk Ornitologisk Forening

 Eksterne lenker 



Kategori:Dyr formelt beskrevet av René Primevère Lesson
Kategori:Fugler formelt beskrevet i 1828