Finn Lambrechts

Finn Lambrechts (1900–1956) var en norsk offiser. Som generalløytnant var Lambrechts sjef for Forsvarsstaben og dermed forsvarssjef fra 1. november 1955 til 8. desember 1956.

 Tidlig karriere 
Lambrechts begynte sin offiserskarriere som sjøoffiser i 1921. Han gikk Marinens flyskole fra 1924 til han fikk vingen i 1925.Marinens flygevåpen 1912-1944 

I 1928 deltok han i ettersøkningen etter Roald Amundsen og Umberto Nobile.  Med to Sopwith jagerfly ombord, reiste Lambrechts og en annen flyger  med panserskipet Tordenskjold. Det ble snart klart at flyene ikke var  egnet for polar- og havflyging, og flyene og flygerne ble satt i land  ved Ny-Ålesund. Etter hvert ble de tatt ombord i fangstskuta Hobby, med  Hjalmar Riiser-Larsens leteekspedisjon ombord.Marinens flygevåpen 1912-1944, s.76-77 I 1935 gjennomførte han i det norskbygde flyet M.F.11 en flygning fra Horten via Tromsø til Longyearbyen på Svalbard og tilbake. Overfarten fra Tromsø var den første flygning til Svalbard uten mellomlanding.Marinens flyvåpen 1912-1944, s.80,81 Fra 1928 til 1931 var Lambrechts sjef for Marinens flystasjon, Kristiansand. 

Lambrechts ble ansatt som sjefsflyger i DNL 1935 og fløy Nord-Norge-ruten, en kommersiell rute for DNL til inn i  begynnelsen av krigen. Ruten ble nedlagt 20. mars 1941..

 Andre verdenskrig 

mini|Lambrechts mottok Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse 

Våren 1941 flyktet kaptein Lambrechts til Sverige fra Tromsø, der han hadde mellomlandet på den sivile ruten han fløy for DNL. Fra Sverige dro han over til  Storbritannia. I begynnelsen av oppholdet i Storbritannia var han med på opprettelsen av Stockholmsruten, der han fløy et par tokt mellom Leuchars i Skottland og Bromma utenfor Stockholm. 

Han hadde kommet seg ut av Norge  sammen med sin faste maskinist fra DNL, Hans Rønningen. På flygninger langs Nord-Norge-ruten etter okkupasjonen, da DNL en periode hadde fått fortsette flygingene der, hadde de lagt merke til hvor dårlig beskyttet Helgelandskysten var av tyskerne. Lambrechts mente at dette måtte gi gode muligheter for landsetting av agenter. 

Han fikk anledning til å  forelegge planer om dette for sjefen for Coastal Command, Air  Chief Marshal Joubert.  Joubert var positiv, men fikk avslag fra det britiske luftfartsministeriet.  Men han ga nordmennene mulighet til å tilknyttes en canadisk skvadron, 413 Squadron. Skvadronen var forlagt ved Sullom Voe på Shetland og  opererte med Catalina-fly.   Her begynte «Catalina-gruppen» trening på flytypen, og trening på den type operasjoner de skulle utføre, under ledelse av Lambrechts. Men  snart begynte problemene. Lambrechts fikk gulsott og ble lagt inn på  sykehus, og samtlige av 413 Squadrons fly så nær som to gikk tapt i en  storm. 
mini|Mannskapet på Vingtor etter toktet 1.-2. mai 1942. Finn Lambrechts med sigarett under flagget, Nordahl Grieg nr. 2 fra høyre. Med et par unntak var dette det samme mannskapet som mottok Krigskorset for et tokt til Norge senere samme måned.
Utskrevet fra sykehuset gikk Lambrechts i gang med å sette opp en ny  avdeling, denne gang med hjelp fra Catalina-skvadronen 210 Squadron ved Loch Earne i Nord-Irland. Ved Woodhaven i nærheten av Dundee fant  nordmennene en sjøflybase, og 8. februar  etablerte «Norwegian  Detachment, Woodhaven» seg med 13 offiserer, 10 kvartermestre og 27  menige. Det første operative toktet ble fløyet 17. april. 

Det første spesialoppdrag med fly i Norge under krigen var da flyet «Vingtor» landsatte to mann med utstyr nær Rørvik 1. mai 1942. Flyet ble ført av kaptein Lambrechts. Med på turen var også dikteren Nordahl Grieg. I en dristig operasjon med «Vingtor» hentet han ut agentene Ole Snefjellå og Eivind Viken fra Sunnfjord 23. mai 1942. 

Tidlig i 1943 deltok Lambrechts sammen med Finn Lützow-Holm og Riiser-Larsen i et møte med  Coastal Commands nye sjef, Slessor. Der ble det klart at  RAF skulle låne ut et antall de Havilland Mosquito-fly til Norwegian  Detachment, i tillegg til to Bristol Beaufighter og en Airspeed Oxford  for treningsbruk. 10. mai mottok enheten det sjette Mosquito-flyet, og samtidig fikk de status som skvadron. 333 (Norwegian) Squadron ble opprettet med to flighter; A-flight fortsatte med Catalina i Woodhaven, mens Mosquito-flyene skulle opereres av B-flight på Leuchars, dit man flyttet 17. mai. Lambrechts ble skvadronens sjef.Meyer, s.250-258 I februar 1945 ble han frabeordret Woodhaven, forfremmet til kommandørkaptein og beordret til Stockholm som militærattaché.Fem år i utlegd, s.602

 Etter andre verdenskrig 

Etter frigjøringen av Norge ble Lambrechts forfremmet til oberst, og utnevnt til sjef for Luftkommando Vestlandet.

1. desember 1951 var Lambrechts blitt forfremmet til generalløytnant, og tiltrådte som øverste sjef for Luftforsvaret, en stilling han hadde frem til november 1955.Kalde krigere og barmhjertige samaritaner, s.383  Da overtok han stillingen som sjef for Forsvarsstaben etter Ole Berg.Aftenposten 1. november 1955  I desember 1956 var Lambrechts i Paris for å delta i møter med NATOs  militærkomité. Under oppholdet fikk han et hjerteinfarkt, og døde.Aftenposten 10. desember 1956 

 Utmerkelser 
Som kaptein ble Lambrechts tildelt Krigskorset med sverd.Liste over mottakere av Krigskorset     Bakgrunnen for tildelingen av Norges høyeste utmerkelse, var at Lambrechts i mai 1942 hadde ledet en operasjon til Norge, for å komme tre menn, en kvinne og et barn, som var i fare på grunn av operasjonen av en hemmelig radiosender, til unnsetning. Operasjonen var vellykket og de fem ble evakuert til Storbritannia.Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren, s. 54–55. 

Lambrechts mottok flere andre ordener og utmerkelser for sitt virke.Harald Gram og Bjørn Steenstrup: Hvem er hvem? 1955, Oslo: Aschehoug, 1955, s. 371.  Han ble utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden, var innehaver av Deltagermedaljen, og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Han ble dekorert med den britiske Distinguished Flying Cross. Han ble utnevnt til storridder av Den islandske falkeorden, storoffiser av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen, og til ridder av den franske Æreslegionen.

 Bibliografi 

 Lærebok i luftnavigasjon (1935)

 Referanser 

 Kilder 
 Marinens flygevåpen 1912-1944. (Hafsten, Arheim. Tankestreken 2003) ISBN 82-993535-1-3
 Fugl Fønix – en beretning om Det Norske Luftfartselskap. (Nerdrum. Gyldendal 1986) ISBN 82-05-16663-3
 Fra Spitfire til F-16. (Arheim, Hafsten, Olsen, Thuve. Sem&tenersen 1994) ISBN 82-7046-068-0
 Fem år i utlegd. (Henriksen. Aschehoug 1996) ISBN 82-03-22070-3
 Kalde krigere og barmhjertige samaritaner. (Duvsete. Aschehoug 2004) ISBN 82-03-22071-1
 Hærens og Marinens flyvåpen 1912-1945. (Meyer. Gyldendal 1973)
 Artikler i Aftenposten

 Litteratur 

 Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7

Kategori:Norske generalløytnanter
Kategori:Norske flyvere
Kategori:Militærflyvere
Kategori:Krigskorset
Kategori:Kommandører med stjerne av St. Olavs Orden
Kategori:Krigsmedaljen
Kategori:Deltagermedaljen
Kategori:Haakon VIIs 70-årsmedalje
Kategori:Distinguished Flying Cross
Kategori:Den islandske falkeorden
Kategori:Æreslegionen
Kategori:Personer fra Oslo
Kategori:Norges forsvarssjefer
Kategori:Norsk militært personell under andre verdenskrig