The Mojo Blues

{{Infoboks band
| navn = Mojo Blues
| land= Norge
| opphav=Oslo
| periode= 1964–1969 og 1982–2009
| sjanger=Pop, rock og rhythm & blues
| medlemmer=Per Arild Abrahamsen (ABE) - gitar, sangTerje Andresen - bassBjørn Berg - trommerGunnar Martinsen - rytmegitarDen neste besetning som var i studio:
ABE – gitar, sangArne Johannessen – bassBjørn Berg – trommerTom Horvei – orgelNeste besetning som spilte inn plate:'''ABE – gitar, sangTerje Andresen – bassRoy Pettersen – trommerArild Braaten – gitarTom Horvei – orgelFram til 2009 (oppløst) besto bandet av:ABE – gitar, sangBjørn Gjennestad – bass, sangUlf Asbjørnsen – keyboardsPer Rannug – sologitar, lapsteelThore Feiring – trommerLone Malmåsen – vokalTerje Smedvold – keyboardsHanne Karlsen – vokal
}}The Mojo Blues' var et norsk band fra siste del av 1960-årene. Bandlederen Per Arild Abrahamsen, mest kjent som ABE, var stadig ute i stormvær og krangel med andre grupper. Han hadde det for vane å snakke i overskrifter, og oppnådde mange hovedoppslag og fete typer i POP-Revyen for nedsettende karakteristikker av konkurrerende band. Gjennombruddet kom da The Mojo Blues fikk opptre i NRK fjernsynets ungdomsprogram Pop-korn i 1966.

Bandnavnet fant ABE etter å ha hørt kuttet «Got My Mojo Working» på albumet Five Faces of Manfred Mann. Gruppa spilte rhythm & blues og lanserte seg selv som Norges første modsband à la The Who og The Small Faces. Deres første og største hitsingel var en ganske god versjon av The Rolling Stones' «Lady Jane», hvor de fikk hjelp på spinett av produsent Svein Erik Børja. Enkelte fant imidlertid deres selvkomponerte B-side «It's a Hard Time» vel så tiltalende og fengende, og atskillig mer hardtslående enn A-siden. Enda et par singler fulgte. Plateomslaget til «Nothing's Too Good for My Baby» var resultat av en designkonkurranse i ukebladet Det Nye.

POP-Revyen nr. 4-1967 blåste opp at Terje Andresen forlot gruppa for å begynne i The Cool Cats. ABE formet selv formuleringen: «Savnet e'kke stort» og fikk også full uttelling for gruppas planer om deres neste singelhit, «Astri, mi Astri». Med et sammenkrøllet noteblad på innerlommen trollbandt han journalist Boye med sine ville planer om strykeorkester og duett med en kvinnelig vokalist. Selv B-siden skulle bli «temmelig kontroversiell, med kirkeorgel og det hele.» ABE avsluttet intervjuet i kjent stil med nok en kraftsats: «- Nå når vi utgir ‘Astri, mi Astri’ vil vi ikke ha noen som helst sammenlikning med Vanguards' grusomme stil. -» Det er blitt hevdet at innspillingen faktisk fant sted, men den har aldri blitt utgitt.

På konserter coveret The Mojo Blues ofte en masse Stones-låter (omtrent halve Aftermath-albumet), men det ble etterhvert mer av deres egne komposisjoner på repertoaret. Det ble også påstått at gruppa skulle ha laget en LP, men bortsett fra et spor på samle-LP-en Beat og Piggtråd, er ingen sanger fra dette albumet kjent. The Mojo Blues ble samlet igjen i anledning norske rockebands stormønstring på Jordal Amfi i august 1982, hvilket førte til samling og nye opptredener. Mellom 1982 til bandet ble oppløst i 2009 var det mange medlemmer som begynte og sluttet i bandet. Mojo Blues gjorde i 2000 en coverversjon av Uriah Heeps «Love Machine» (Hensley/Byron/Box) fra albumet 'Look At Yourself' (1971) som ble utgitt på tribute CD-en Heepsteria! (Red Steel Music - London) samme år. Besetningen i Pan studio (2000) var da: ABE - gitar, Arne Johannessen - gitar, Per Rannug - lead og slidegitar. Ulf Asbjørnsen - keyboards, Bjørn Gjennestad - bass og Lone Malmåsen - vokal.

De gjenværende medlemmene av siste line-up av Mojo Blues fra 2009 i Pink Floyd tributebandet The Real Mojo (gjelder Per Rannug, Lone Grefsrud (Malmåsen), Hanne Karlsen Muri (Hanne Karlsen) og Terje Smedvold) samt at det er også gamle Mojo Blues medlemmer i bandet TurnTo (gjelder Arne Johannessen, Ulf Asbjørnsen og Ole Jacob Edna). I Turnto er også Ivar Nicolaysen på vokal som spilte i gamle Oslo bandet Shimmy blant annet sammen med Bjørn Gjennestad.

 Diskografi 

 Singelplater 
 «Lady Jane» / «It's a Hard Time» Fontana 269.066 TF (1966)
 «Land of 1000 Dances» / «Let It Be Me» Philips / Fontana 269.068 TF (1966)
 «Astri mi Astri» / [ikke navngitt låt med bruk av kirkeorgel] (aldri utgitt)Boye: «Astri, mi Astri» sier det nye Mojo Blues. POP-Revyen nr. 4. Onsdag 25. jan. 1967, s. 3.
 «Nothing's Too Good for My Baby» / «My Girl» Fontana 269.072 TF (1967)
 «Fantasy» / «Don't Let Me Down» Nor-disc / Fontana (1968)

 Samlealbum 
 Circles. Beat og Piggtråd. Sonet KSCD 1. (1989)
 Nothing's Too Good for My Love. Norsk Rocks Historie vol. 3. Beatgrupper 1964–1967. NRK Universal 982496-4. (2004)Nettleksikonet Rockipedia har misoppfattet det dithen at The Mojo Blues skulle være identisk med The Mojo Blues Band som i 2001 bidro med låta Love Machine til albumet Heepsteria. Tribute To Uriah Heep. Red Steel Music RMC 9215.
 Love Machine. Heepsteria! A tribute to Uriah Heep Red Steel Music, London (2000)

 Referanser 

 Litteratur 
 Erling Borgen: Intervju med ABE i Mojo Blues: – vi er mer populære enn politiet. POP-Revyen nr. 2. Onsdag 7. sept. 1966, s. 1 og 7.
 Boye: «Astri, mi Astri» sier det nye Mojo Blues. POP-Revyen nr. 4. Onsdag 25. jan. 1967, s. 1, 3 og 11.
 Willy B[akken]: Norge i rock, beat & blues. Del 1 1955–1971. Erik Sandberg as. Oslo 1983, s. 60-62. ISBN 82-7316-163-3

 Eksterne lenker 
 ABEs MB-gjestebok
 Presentasjon på Rockipedia 

Mojo Blues, The
Mojo Blues, The
Kategori:Band etablert i 1964