Ellen Gleditsch

Ellen Gleditsch (1879–1968) var en norsk kjemiker som hadde radioaktivitet og radiokjemi som sine forskningsfelt. Gleditsch startet karrieren sin som Marie Curies assistent. Hun var professor i uorganisk kjemi ved Universitetet i Oslo fra 1929, og var Norges andre kvinnelige professor etter Kristine Bonnevie. Gleditsch var også kvinnesaksforkjemper, og var var medstifter av Norske Kvinnelige Akademikeres Landsforbund i 1920 og nestleder i Norsk Kvinnesaksforening 1937–1939.Norsk kvinnesaksforening gjennom 65 år: 1884–1949 s. 11, Oslo, 1950

Liv og virke
 Bakgrunn 
Åtte år gammel flyttet Ellen Gleditsch med familien fra Mandal til Tromsø. 18 år gammel begynte hun i lære ved Svaneapoteket i Mosjøen. I 1902 tok hun apotekereksamen i Kristiania med beste karakter. Til tross for at hennes gode karakterer fikk hun ikke lov å starte å studere på universitetet, fordi adgangseksamen på den tiden ikke var lov for kvinner. 

 Karriere
Hun begynte som assistent ved det kjemiske laboratoriet ved Det Kgl. Frederiks Universitet i 1903. Samtidig som hun arbeidet ved laboratoriet, tok hun i 1905 examen artium og fortsatte med forberedende prøve ved universitetet året etter.

I 1907 fikk hun plass som elev, og etter hvert som assistent, ved laboratoriet til Marie Curie i Paris. Her jobbet hun til 1912. Samtidig fulgte hun forelesninger ved Sorbonne-universitetet, og gikk opp til eksamen i flere fag, helt til hun i 1912 oppnådde graden Licenciée ès Sciences.

Ved laboratoriet arbeidet hun blant annet med de radioaktive stoffene radium og uran, og forholdet mellom dem i mineraler. Gleditsch utførte en teknikk kalt fraksjonerte krystalliseringer, som renset radium. Arbeidet, som var svært spesialisert og få kunne fullføre, gjorde at laboratorieavgiftene hennes ble frafalt. Forskningen og samarbeidet med Marie Curie resulterte i mange viktige vitenskapelige bidrag og internasjonal anerkjennelse. Etter fem år i Paris dro Ellen Gleditsch tilbake til Kristiania og universitetet der. Hun foreleste om radioaktivitet og ledet laboratoriearbeidet. Etter å ha jobbet ett år, vant hun det første stipendet som noen gang ble gitt til en kvinne fra American-Scandinavian Association for å studere i USA, men ble avslått av begge skolene hun søkte på. Hun reiste uansett til USA og fikk mulighet til å jobbe ved Yale University med bestemmelse av halveringstiden til radium. 

Da hun i 1914 kom tilbake til Kjemisk institutt fortsatte hun arbeidet som universitetsstipendiat. To år senere ble hun ansatt som dosent i radiokjemi. I 1929 ble hun utnevnt til professor, som andre kvinne i Norge etter Kristine Bonnevie, og ble leder for avdeling for uorganisk kjemi. Denne stillingen beholdt hun til hun gikk av for aldersgrensen i 1946. Gjennom hele karrieren holdt hun nær kontakt med kollegaer i utlandet. Fra 1926 til 1929 var hun også president i International Federation of University Women. Hun var en ledende forkjemper for kvinners rettigheter i den offentlige debatten i 1930-årene og var nestleder i Norsk Kvinnesaksforening 1937–1939. Etter at hun gikk av som nestleder i 1939 fortsatte hun som suppleant i styret.

Under den annen verdenskrig arbeidet Ellen Gleditsch mot nazismen.   

Gleditsch var også med i arbeidet for å beskytte mennesker mot faren fra radioaktiv stråling.  I 1949 var hun aktivt engasjert i arbeidsutvalget og ble i 1952 utnevnt til den norske kommisjonen som arbeidet for å kontrollere bruken av atombomben. 

I 1962 mottok Gleditsch en æresdoktorgrad fra Sorbonne. Hun var den første kvinnen som mottok en slik ære. 

Hun skrev i sitt lange liv ca. 150 avhandlinger og faglige artikler. Hun døde av hjerneslag 1968, 88 år gammel. 

 Familie 
Hun var datter av rektor Karl Kristian Gleditsch (1851–1913) og Petra Birgitte Hansen, og søster av Kristian Gleditsch. Biskop Jens Gran Gleditsch var hennes onkel og fadder.

 Æresbevisninger og utmerkelser 
 I 1920 ble Ellen Gleditsch tildelt Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning.
 I 1948 ble hun utnevnt til æresdoktor ved universitetet i Strasbourg.
 I 1946 ble hun utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.
 I 1957 ble hun æresborger av Paris.
 I 1962 ble hun utnevnt til æresdoktor ved universitetet i Sorbonne, som første kvinne noensinne.
 I 1966 ble hun utnevnt til æresmedlem i Norsk kjemisk selskap.
 Oslo kommune har oppkalt en vei etter henne; Ellen Gleditsch' vei ligger i bydel Stovner i Oslo.
I november 2018 kalte OsloMet opp et universitetsbygg (P35) på campus Pilstredet etter henne
I 2019 fikk hun en gate oppkalt etter seg i fødebyen Mandal. Ellen Gleditsch vei ligger på Malmø
I 2021 fikk Radiumhospitalets nye syklotron navnet Ellen Gleditsch 

 Referanser 

 Litteratur 
 Torleiv Kronen og Alexis C. Pappas: Ellen Gleditsch : et liv i forskning og medmenneskelighet. Aventura, Oslo, 1987. ISBN 82-588-7145-5

 Eksterne lenker 

 Biografi på naturfag.no
 Biografi på answers.com

Kategori:Norske kjemiprofessorer
Kategori:Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Kategori:Norske farmasøyter
Kategori:Personer fra Mandal kommune
Kategori:Personer fra Tromsø kommune
Kategori:Personer begravet på Vestre gravlund
Kategori:Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening