Arktisk niøye

Arktisk niøye er en arktisk art av niøyer som lever anadromt langs kysten av Nordishavet fra Kolahalvøya til Japan. I Norge er arten trolig registrert i Pasvikelva, uten at det finnes sikre data.

 Kjennetegn 
Arktisk niøye er brungrå med mørk marmorering og flekker på oversiden. Den er 18-63 cm lang, med de største individene i østlige bestander. Unge individer har to ryggfinner, men disse vokser sammen når fisken blir eldre.

 Levesett 
Arktisk niøye finnes både i ferskvasstasjonære og anadrome bestander. De voksne lever helst nær elveos på grunt vann ned til 50 m. De er ektoparasitter på de fleste fisk av noenlunde størrelse, blant annet laksefisk, flyndre, torsk og sild. Larvene lever av detritus og planteplankton.

Gytingen skjer på sensommeren på grusbunn i sakteflytende (0,6-0,8 m vannføring i sekundet) elver på grunt vann ned til 20 cm. Fra 2 til 8 individer gyter sammen, og begge kjønn er med på å grave gytegropa. Hunnene gyter med flere hanner hver, på ulike tidspunkt. Begge kjønn vokter eggene i dagevis, til de dør. Larvene ligger nedgravde i ca. 4 år.

 Synonymer 
 Lethenteron camtschaticum Tilesius, 1811
 Petromyzon marinus camtschaticus Tilesius, 1811
 Lampetra camtschatica Tilesius, 1811
 Lethenteron camshchaticum Tilesius, 1811
 Lampetra variegata Tilesius, 1811
 Petromyzon lumbricalis Pallas, 1814
 Petromyzon borealis Girard, 1858
 Lampetra borealis Girard, 1858
 Petromyzon japonicus Martens, 1868
 Entospheneus lamottei japonicus Martens, 1868
 Entosphenus japonicus Martens, 1868
 Lampetra fluviatilis japonica Martens, 1868
 Lampetra japonica Martens, 1868
 Lethenteron japonicum Martens, 1868
 Petromyzon kameraticus Dybowski, 1869
 Petromyzon ernstii Dybowski, 1872
 Ammocoetes aureus Bean, 1881
 Lampetra aurea Bean, 1881
 Lampetra mitsukurii major Hatta, 1911
 Lampetra japonica septentrionalis Berg, 1931
 Lampetra kessleri (non Anikin, 1905)

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Kategori:Niøyer
Kategori:Fisker på norsk rødliste
Kategori:Europas ferskvannsfisker
Kategori:Fisker formelt beskrevet i 1811