Olav Oksvik

Olav Berntsen Oksvik (1887–1958) var en norsk steinarbeider, Arbeiderpartiet-politiker, avisredaktør og fylkesmann. Han var stortingsrepresentant for Møre og Romsdal i seks perioder fra 1928 til 1953, landbruksminister i Einar Gerhardsens andre regjering 1947–48 og fylkesmann i Møre og Romsdal i 1945 og i perioden fra 1952 til 1958.

Han var en populær og fargerik politiker, og var kjent for sine ferdigheter i å få til kompromisser og hestehandel. Oksvik skal ha vært en spesielt dyktig «korridorpolitiker» der hans overtalelsesevner var basert på kunnskap om både saker og mennesker.

Utbyggingen av Aura kraftverk var blant hans viktigste saker.

 Bakgrunn 
Han var sønn av Bernt Oksvik (gårdbruker) og Ingebjørg Fixdal. Foreldrene kjøpte et småbruk på Apalset ved Sjøholt i Ørskog. Somrene tilbragte han som gutt ofte hos onkelen på fødestedet Stranda. Olav Oksvik var gift med Ingeborg Mittet (født 1883). 

Oksvik gikk folkeskole og et halvt år på fylkesskolen i Ørskog. Han begynte som ung å arbeide som steinarbeider og deltok fra 1905 i gjenoppbyggingen etter brannen i Ålesund (1904). Byen ble gjenreist i stein og de fleste arbeiderne var tilreisende fra Østlandet og noen fra utlandet. Som ung engasjerte han seg mot alkoholbruk som var vanlig blant arbeidere. 

I 1907 var Ålesund stort sett gjenoppbygget og det var lite behov for murere og steinarbeidere, og han fikk arbeid på byggeplass i Kristiansund. Han flyttet senere til Bolsøy like utenfor bygrensen ved Molde sentrum (nå innenfor Molde kommune) og etablerte der avisen Romsdølen med seg selv som redaktør. Oppføringen av sparebankbygget i Molde i stein førte til at han fikk jobb i Molde. 

I Ålesund ble han kjent med Johan Falkberget som hadde kommet dit for å redigere avisen Nybrott (forløper til Sunnmøre Arbeideravis), og de to ble nære venner. 

Politisk virke
Aura-verket
Oksvik engasjerte seg fra før andre verdenskrig med utbygging av Aura kraftverk. I 1937 ble Oksvik utpekt til formann i et arbeidsutvalg for utbygging Aura. Utvalget la frem planer for omfattende utbygging og bruk av elektrisk strøm fra det planlagte kraftverket, blant annet elektrifisering av jernbaner, overføring til Østlandet og storindustri på Sunndalsøra. Vassdragsvesenet advarte mot utbygging på grunn av usikker avsetning av strømmen. Det påbegynte anlegget ble over mange år holdt i stand til stor kostnad for Bergen Privatbank som eide anlegget. 

Arbeidet ble tatt opp igjen av den tyske okkupasjonsmakten og igjen lagt på is. I 1944 var Oksvik (som «illegal» fylkesmann) og overingeniør Edvard Svanøe på befaring i nedbørsfeltet under dekke av å være på fisketur. De to arbeidet med planer for utbygging etter krigen. Einar Gerhardsen var på befaring høsten 1945. Oksvik mente Auraverket var viktig for kraftforsyning i distriktet og etablering av jernverk eller aluminiumsverk var underordnet. Stortinget vedtok utbygging i oktober 1947 etter forslag fra Vassdragsvesenet. 

Petter Erik Innvik skriver i historien om verket at Oksviks arbeid var vesentlig for at Aura-verket ble realisert etter krigen. Oksvik gikk inn for etablering av aluminiumsverk på Sunndalsøra. Oksvik var i konflikt med direktøren ved aluminiumsverket da Oksvik gikk inn for at aluminimumsproduksjonen måtte stanse de månedene det var knapphet på elektrisk kraft i distriktet. Oksvik var i protest ikke tilstede da industriminsteren åpnet aluminiumsverket i april 1954. Han mente den tørre vinteren ville skape kraftmangel når smelteverket ble satt i drift. Etter at den syvende generatoren i Aura-verket ble satt i drift i 1956 var dette landets største kraftverk.

I 1946 gikk Oksvik mot planen om jernverk i Mo i Rana med kraft fra Glomfjord. Oksvik la i Stortinget frem et motforslag om jernverk i Orkanger forsynt med kraft fra Aura. Oksviks forslag fikk 42 stemmer og  Glomfjord/Rana-planen fikk 102 stemmer.

Partipolitikk
Oksvik arbeidet fra 1908 i Molde og organiserte der sosialdemokratisk partilag. I 1912 var det sosialdemokratiske kretsparti for Romsdal etablert og han kom inn i Bolsøy kommunestyre i 1919. Han satt i kommunestyret nesten sammenhengende til 1932. Oksvik var i opposisjon til ledelsen i Arbeiderpartiet da det beveget seg i revolusjonær retning i 1918. Etter partisplittelsen i 1921 ble han i 1922 sekretær for det mer moderate Norges sosialdemokratiske arbeiderparti (NSA). Det avgjørende møtet i Romsdal krets begynte formiddagen 6. mars og pågikk til klokken 7 om morgenen dagen etter. NSA hadde særlig stor oppslutning i Østfold, på Sunnmøre og i Romsdal, mens Arbeiderpartiet dominerte på Nordmøre. På Sunnmøre og i Romsdal var det motstand mot å Arbeiderpartiets lojalitet til Sovjetunionen. Anton Alvestad og Oksvik representerte en individualistisk og nasjonaldemokratisk holdning også etter at det gikk tilbake til Arbeiderpartiet. Alvestad og Oksvik var de sentrale personene arbeiderbevegelsen på Sunnmøre og etablerte partilag før fagbevegelsen var organisert. Oksvik var svært populær på landet og sanket stemmer blant bønder og fiskere på Vestlandet.

 Etter andre verdenskrig 
Oksviks posisjon i partiet var svekket etter krigen. Han ble oppfattet som samlingsfigur for kritiske stemmer i Arbeiderpartiet i den kalde krigens tid og etter krigen ble han kalt høyresosialist av Tranmæl-fraksjonen i partiet. Ifølge Oddbjørn Melle var han en effektiv stemmesanker for Ap. 

Under Aps landsmøte i februar 1949 var NATO-medlemskap oppe til debatt. Oksvik advarte på landsmøtet mot sterk avhengighet av USA og at Norge kunne bli stående alene ved et systemskifte i USA. Det er ikke gitt valgene i USA i fremtiden vil bli som i 1948, uttalte han. Oksvik var skandinavist og mente Norge ville stå seg best ved å holde sammen med andre småstater. Oksvik mente Sovjetunionen ikke var noen trussel for Norge.Melle, Oddbjørn Magne: Fanga i NATO. Klassekampen, 30. Mars 2017, s. 16 På landsmøtet 1949 ville han utsette behandling av NATO-saken, men trakk forslaget da han fikk liten støtte i forsamlingen. I Aps stortingsgruppe var Oksvik en av de viktigste motstanderne av NATO-medlemskap, men stemte for ved den endelige voteringen i 1949 - til stor forargelse blant Ap-medlemmer på Sunnmøre.

For å holde stridene mellom de tre fogderiene i Møre og Romsdal fikk Oksvik i 1953 etablert at toppene på valglisten måtte ha personer fra alle tre deler av fylket.

 Andre verdenskrig 
I 1941 utpekte nazistene ham til ordfører i Bolsøy, han avslo utnevningen i brev slik:

I 1943 ble han av regjeringen i London utnevnt til illegal fylkesmann i Møre og Romsdal. Han skulle være i beredskap i tilfelle en invasjon og frigjøring av Norge. 

I desember 1944 ble han arrestert på Sjøholt, men lurte seg unna politivakten mens de ventet på bussen. Med hjelp fra bekjente kom han seg over Storfjorden til den enslige gården Vindsnes, et par dager etter krysset han til nordsiden og så tilbake til sørsiden ved den veiløse gården Skotet. Fra Skotet gikk han langs det bratte berget til den veiløse og isolerte gården Vidhammar der han tilbragte julehelgen. Deretter fikk han skyss med motorbåt til Stordal på nordsiden, og holdt seg skjult på forskjellige gårder i Stordal og Liabygda. Oksvik smuglet et brev til kona som satte ut rykte om at mannen hadde rømt til Sverige og England. Fra Liabygda krysset han fjorden til Stranda og gikk i dekning på gården Lie ovenfor fødestedet Uksvik. Lie lå ved enden av veien og fra vinduet kunne man se om noen kom. Fra Lie flyttet han videre til den isolerte fjellgården Skrednakken på andre siden av Sunnylvsfjorden, i mars 1945 reiste han tilbake til Vidhammar og videre til hytte i skogen noen kilometer fra Sjøholt. 

Han tok seg før 7. mai 1945 til nordsiden av Romsdalsfjorden og tok der kontakt med fungerende fylkesmann Erling Kvadsheim. Oksvik ba Kvadsheim tre tilbake neste dag. Ved midnatt mellom 7. og 8. mai møtte han «illegal» politimester Odd Lassen og distriktssjef for hjemmestyrkene Per Mordal. I løpet av natten laget de tre en kunngjøring med navn på nye ordførere og lensmenn i fylket. Kvadsheim ble arrestert tidlig 8. mai. Oksvik overtok som midlertidig fylkesmann 8. mai etter han kvelden før hadde deltatt i planlegging av overtakelse av den sivile administrasjonen i fylket. Klokken 13 var den sivile administrasjonen av fylket etablert og de første kommunestyremøtene ble holdt 9. mai. Trygve Utheim, den lovlige fylkesmannen som hadde blitt avsatt av NS-regimet, kom tilbake fra England og tok opp igjen sitt gamle embete.

Ettermæle
Han var en populær og fargerik politiker, og var kjent for sine ferdigheter i å få til kompromisser. Han holdt alltid taler uten manus og ga ifølge Ingunn Norderval et oppriktig og stødig inntrykk. Oksvik skal ha vært en spesielt dyktig «korridorpolitiker» der hans overtalelsesevner var basert på kunnskap om både saker og mennesker. Han var respektert og fryktet for sine vittige og skarpe replikker. Han var ingen god taler, men kjent for sin evne til å snakke med folk og drive korridorpolitikk, hestehandel og lage kompromisser. I partiet og på folkemunne gikk Oksvik under navnet Mørejarlen.

Det gikk mange anekdoter om ham. En av dem gikk ut på at da han søkte fylkesmannsembetet i Møre og Romsdal, skjedde det i form av en lapp han stakk til statsministeren en dag med en kort setning: «Eg søkje Møre. O.Oksvik». Ifølge Hans Olav Lahlum er ikke anekdoten helt troverdig blant annet fordi Oksvik brukt bokmål skriftlig og søknaden gikk til regjeringen Oscar Torp, ikke til Gerhardsen. Torp ville ha øvre aldersgrense på 60 år ved utnevnelse av fylkesmenn, men gjorde unntak for 65 år gamle Oksvik på bakgrunn av Oksviks popularitet, lange erfaring og kunnskaper.

Oksvik var overbevist republikaner, men under krigen skal han ha uttalt at han ville ta imot invitasjon til slottet for det hadde kong Haakon «gjort seg fortent til».

I 1963 ble statue av Oksvik satt opp ved rådhuset på Sunndalsøra.

 Referanser 

 Litteratur 

 Eksterne lenker 




Kategori:Statsråder i Regjeringen Gerhardsen II
Kategori:Ap-statsråder
Kategori:Stortingsrepresentanter fra Ap
Kategori:Stortingsrepresentanter for Møre og Romsdal
Kategori:Stortingsrepresentanter 1928–1930
Kategori:Stortingsrepresentanter 1931–1933
Kategori:Stortingsrepresentanter 1934–1936
Kategori:Stortingsrepresentanter 1937–1945
Kategori:Stortingsrepresentanter 1945–1949
Kategori:Stortingsrepresentanter 1950–1953
Kategori:Fylkesmenn i Møre og Romsdal
Kategori:Personer fra Stranda kommune