Zeromancer

Zeromancer, også stilisert som ZMR, er et norsk industrirock-/synthrockband stiftet i 1999 av medlemmer i Tønsberg-bandet Seigmen da dette ble oppløst.

Tross en trang start kritikermessig opparbeidet Zeromancer seg raskt en trofast fanskare i Norge, og har også gjort det stort i Tyskland og USA. De har under hele bandets historie eksistert periodevis side om side med Seigmen, med flere av musikerne som medlemmer av begge band og Kim Ljung som drivende kraft for begge.

Bandet består fra rundt 2018 av grunnlegger, låtskriver og bassist Ljung, frontmann og vokalist Alex Møklebust, trommis Noralf Ronthi, keyboardist og programmerer Lorry Kristiansen samt gitarist Per Olav Wiik – alle fra Tønsberg.

Zeromancer har gitt ut sju studioalbum og turnert intensivt i Europa (spesielt Tyskland) og USA. Deres foreløpig siste plateutgivelse er Orchestra Of Knives (2021). For 2026 er det planlagt flere konserter.

 Historie 
Kjernen av Zeromancer møttes som medlemmer av det norske bandet Seigmen. Da Seigmen ble oppløst i 1999 reiste Kim Ljung sammen med programmerer og keyboardist Erik Ljunggren til Los Angeles for å jobbe videre med musikk der. De fikk ganske raskt kontrakt med Warner, under arbeidsnavnet Flirt. Siden dette navnet var opptatt måtte de finne et nytt, og Zeromancer oppsto ifølge Ljung som et portmanteau fra romantitlene Less Than Zero (Brett Easton Ellis) og Neuromancer (William Gibson). Seigmenkompisene Alex Møklebust (vokal) og Noralf Ronthi (trommer) ble invitert over for å bli med i bandet.

I 2000 slapp Zeromancer sitt første album, Clone Your Lover. På denne plata er det produsenten James Saez (Porno For Pyros) som spiller gitar, men etter prøvespilling var det den amerikanske gitaristen Chris Schleyer som kompletterte Zeromancer-besetningen. Mottagelsen blant norsk musikkpresse var lunken, men tittelsporet ble en klubbslager og albumet ble kåret til beste nykommer under tyske Alternative Music Awards. Bandet spilte blant annet på den første utgaven av den tyske gothfestivalen M'era Luna, og har spilt der flere ganger i ettertid. 

Oppfølgeralbumet Eurotrash (2001) har blitt bandets desidert mest solgte gjennom tidene, men det ble regelrett slaktet av norske kritikere. 

Tross en trang start kritikermessig opparbeidet Zeromancer seg raskt en trofast fanskare i Norge. De gjorde det også stort i Tyskland, og etter et par års konsertaktivitet i USA økte fanbasen også der betraktelig. I 2003 ble Clone Your Lover og Eurotrash relansert på plateselskapet Cleopatra Records for det amerikanske markedet, og bandet tok en pause i en pågående plateinnspilling for å turnere i Statene sammen med bandene Pigface og My Life With The Thrill Kill Kult. 

Bandets tredje album, Zzyzx (uttales zeye-zix), ble utgitt senere samme år. Stilmessig beveget bandet seg med denne plata inn i et mer melodiøst landskap enn tidligere, og Møklebust har senere uttalt at det med årene ble mindre viktig med et klart skille mellom ZMR og Seigmenuttrykket:– I starten handlet det veldig mye om å dra seg så langt vekk fra Seigmen som mulig [...]. Vi ville ikke ha noen elementer som kunne gjøre at Zeromancer skulle bli sammenlignet med Seigmen. Det er fortsatt stor forskjell, men ettersom årene gikk, så brydde vi oss ikke så mye om det. Det var ikke så viktig lenger. Det ble en annen tankegang, og flere ble involvert i låtskrivingen.I 2003 forlot Chris Schleyer bandet for en rolle som øvingsgitarist for A Perfect Circle, og Dan Heide Syversen kom inn på gitar i forkant av lanseringsturneen for Zzyzx.

Rundt 2005–2006 ble Seigmen gjenforent for en kort periode, men Zeromancer ble ikke lagt dødt. De signerte med det tyske plateselskapet Trisol og ga i rask rekkefølge ut EPen «It Sounds Like Love (But It Looks Like Sex)» (2009) samt studioalbumene Sinners International (2009) og The Death Of Romance (2010), på Ljungs eget selskap Pleasuredisc. Sinners International ble den første plata der bandet gjorde alt selv, og Møklebust var tekniker og sto for miks. Ljunggren flyttet til Berlin og ble erstattet på keys og programmering av Seigmens scenetekniker Lorry Kristiansen. Zeromancer hadde på denne tiden stor live-aktivitet og spilte på flere norske festivaler samt turnerte i Tyskland, blant annet sammen med fenomenbandet Unheilig. 

I 2012 ble Seigmen på nytt gjenforent i anledning 10-årsjubileet til Slottsfjellfestivalen, men tross i at Ljungs kroniske migreneplager på den tida var spesielt uttalte var det fremdeles ikke aktuelt å avslutte Zeromancer. Deres sjette album, Bye-Bye Borderline (2013), har ifølge Ljung en tittel som peker til at ZMR nå sto trygt i sin form som band der «alle trakk i samme retning». 

I 2018 forlot Heide forlot bandet for å satse på egne prosjekter, og det var en tid usikkert om bandet ville fortsette. I denne perioden var det i tillegg flere ting som bandt opp tida til medlemmene: stor aktivitet rundt Seigmen (blant annet en bokutgivelse), Kim Ljung hadde sitt personlige prosjekt Ljungblut, mens leddgiktrammede Møklebust gjennomgikk noen operasjoner. 

Heide hadde selv lansert Per Olav Wiik som sin erstatter på gitar, og hans vellykkede inntreden, samt arbeidsrommet som COVID-19-nedstengningen medførte, resulterte i bandets sjuende album, Orchestra Of Knives (2021). Albumtittelen henspiller ifølge Ljung på plagene som følger med migrene og tinnitus. Blant annet årsakene nevnt over, samt Møklebusts kritiske helsesituasjon under og etter pandemien, hadde bandet på denne tiden en lengre konsertpause, men for 2026 annonserte de en ny giv med flere planlagte konserter.

 Musikkstil 
Musikken til Zeromancer er hovedsakelig innenfor kategorien industriell rock, med elementer av synthpop. Ljung trekker frem Kraftwerk som en inspirasjonskilde, og lydbildet har blitt karakterisert som «storslått, symfonisk, gotisk og skittent», og blitt sammenlignet med Nine Inch Nails, Depeche Mode og Rammstein. I mange av låtene merkes det også at medlemmene kommer fra Seigmen, og flere av låtene fra debutalbumet var opprinnelig Seigmenmateriale.

 Kuriosa 
Marius Roth Christensen var den eneste fra Seigmen som ikke spurt om å bli med videre til Zeromancer, og det kom senere frem at konflikten rundt dette var en hovedårsak til at Seigmen ikke ble gjenforent før i 2005.

Ljunggren spilte live keyboard og programmerte snutter på konserter, i stedet for at de benyttet seg av sampling og opptak slik det gjerne var vanlig på det tidspunktet.

På albumet Eurotrash gjør ZMR en coverversjon av hiten «Send Me an Angel», opprinnelig med australske Real Life, og på EPen fra 2009 gjør de en coverversjon av Depeche Mode-låta «Photographic». Denne spilles også live. 

Navnet på plata Zzyzx (2003) er hentet fra et gateskilt som bandet så under USA-turneen tidligere det året: utkantstedet Zzyzx Springs i San Bernardino, California, fikk navnet sitt av kvakksalveren Curtis Howe Springer, som erklærte det for «det siste ordet i den engelske ordlista». 

I mai 2018 gjorde Zeromancer en dobbeltturné med Seigmen i Tyskland, der hvert band spilte annenhver kveld.

Møklebust har gjort en rekke remikser av andre artisters låter under pseudonymet «Zeromancer», før han skiftet til navnet «SnifferGod». Også andre artister gjør remikser av ZMR-materiale – for singelutgivelsene i 2021 ble disse inkludert som offisielle versjoner av låtene.

 Zeromancer vs Seigmen 
Zeromancer har under hele bandets historie eksistert periodevis side om side med Seigmen, med tilnærmet lik bandbesetning. De har imidlertid ikke det samme støtteapparatet, noe som viser seg blant annet i hvordan det pr. 2026 ikke eksisterer noen konsert-DVDer av ZMR, og ved at sceneoppsettet deres på liveopptredener også er mer beskjedent enn det til «moderbandet». Begge band benytter visuelle virkemidler i stor grad, men ZMR ble i starten beskyldt for å være posører, både grunnet musikken men også på grunn av de uttalte ambisjonene samt bandstilen med latexbukser og spesielle frisyrer.

Det er hovedsakelig Kim Ljung som er låtskriver for begge band, og han uttaler selv at det er klart for ham fra første øyeblikk om låtene han skriver passer til Seigmen, Zeromancer eller soloprosjektet Ljungblut.

Bandmedlemmer

Nåværende
Alex Møklebust – vokal (1999–i dag)
Kim Ljung – bass, backingvokal (1999–i dag)
Noralf Ronthi – trommer (1999–i dag)
Lorry Kristiansen – keyboard, programmering (2003–i dag)
Per Olav Wiik – gitar (2018–i dag)

Tidligere
Chris Schleyer – gitar (1999–2003)
Erik Ljunggren – keyboard, programmering (1999–2003)
Dan Heide – gitar (2003–2018)

Diskografi

Studioalbum
 Tittel Detaljer Høyeste listeplassering NOR Clone Your Lover Utgivelsesdato: 13. mars 2000
 Label: Epic/Pleasuredisc 7 Eurotrash 
 Utgivelsesdato: 1. oktober 2001
 Label: Eastwest/Pleasuredisc 21 Zzyzx 
 Utgivelsesdato: 1. september 2003
 Label: Warner WEA/Pleasuredisc 18 Sinners International 
 Utgivelsesdato: 13. februar 2009
 Label: Trisol/Pleasuredisc 23 The Death of Romance 
 Utgivelsesdato: 6. mars 2010
 Label: Trisol/Pleasuredisc 34 Bye-Bye Borderline 
 Utgivelsesdato: 25. januar 2013
 Label: Trisol/Pleasuredisc Orchestra Of Knives 
 Utgivelsesdato: 24. september 2021
 Label: Trisol/Pleasuredisc

Singler/EP-er
 2000: «Clone Your Lover»
 2001: «Doctor Online»
 2001: «Need You Like A Drug»
 2003: «Famous Last Words»
 2007: «Doppelgänger I Love You»
 2007: «I'm Yours To Lose»
 2009: It Sounds Like Love (But it Looks Like Sex) EP
 2021: «Terminal Love»
 2021: «Mourners»
 2021: «Damned Le Monde»
 Referanser 

 Eksterne lenker 


  Omtale på www.mic.no

Kategori:Norske rockegrupper