Den store fedrelandskrigen

Den store fedrelandskrigen eller den store patriotiske krigen er i det tidligere Sovjetunionen og i Russland betegnelser på krigen mot invasjonen fra Hitler og Nazi-Tyskland som foregikk i Sovjetunionen og på østfronten under andre verdenskrig fra 1941 til 1945. Navnet kan også vise til Det russiske keiserdømmets  patriotiske fedrelandskrig mot Napoleons franske invasjonshær under napoleonskrigene i 1812.

Sovjetunionen ble angrepet av Hitler-Tyskland den 22. juni 1941, og mesteparten av den europeiske delen av andre verdenskrig foregikk på «østfronten». Det var der den nazistiske tyske krigsmakten ble knekt. 

Den nazistiske krigs- og okkupasjonspolitikken i øst var ekstremt rasistisk og brutal, og gikk ut på bevisst desimering av den slaviske befolkningen, i tillegg til utrydding av alle jøder og kommunister. 

Det avgjørende vendepunktet i krigen i øst var slaget om Stalingrad (i dag Volgograd) fra høsten 1942 til først på vinteren 1943. Etter den tid var Sovjethæren (tidligere kalt den røde armé) stort sett på offensiven frem til de tok Berlin i slaget om byen i april og mai 1945. 

Mellom 20 og 27 millioner sovjetiske statsborgere, både sivile og militære, mistet livet under krigen.

Seiersdagen 9. mai 1945, da tyskerne underskrev overgivelsen etter nederlaget, feires hvert år.

 Se også 
 Operation Barbarossa, invasjonen av Sovjetunionen 1941
 Adolf Hitler, diktator i det nazistiske Tyskland
 Josef Stalin, diktator i det kommunistiske Sovjetunionen
 Beleiringen av Leningrad 1941–1944
 Slaget ved Stalingrad 1943
 Slaget ved Kursk 1943
 Operasjon Bagration, sovjetisk storoffensiv sommeren 1944
 Slaget om Berlin 1945
 Schutzstaffel (SS)
 NKVD
 Østfronten
 Seiersdagen 9. mai 1945

 Fotnoter 

Kategori:Konflikter i 1940-årene
Kategori:Kriger med deltagelse av Sovjetunionen
Kategori:Kriger i Europa