Otto Blehrs første regjering

Otto Blehrs første regjering var en ren Venstreregjering, og tiltrådte 21. april 1902.

Blehr ble utnevnt til statsminister etter at Johannes Steen ble tvunget til å gå av på grunn av sin alder. Med en alder på 56 år ble Blehr sett på som en perfekt kandidat. På kronprins Gustafs oppfordring fikk Blehr med seg alle statsrådene fra Steens regjering, i tillegg til folkerettseksperten Sigurd Ibsen.

Blehr var hovedmannen bak et utkast som hadde som mål å etablere et eget norsk konsulatvesen, uten at unionen ble satt på prøve. Det var under Blehr ledelse at de avgjørende forhandlingene i konsulatsaken fant sted. Han var sentral i utformingen av norsk-svenske overenskomsten, som resulterte i kommunikeet av 24. mars 1903. Her ble det oppnådd enighet om at Norge skulle få et eget konsulatvesen, vel og merke fremdeles under en felles utenriksledelse. Et av vilkårene var at særkonsulens stilling til utenriksministeren og sendemennene skulle ordnes ved likelydende lover. Disse lovene kunne ikke endres uten samtykke fra begge sider.

Dette var første gang begge parter hadde hatt en formell enighet om en endring i konsulatvesenet, og at det skulle løses på en møte som ivaretok begge partenes interesser. Det ble dermed utnevnt en felles komité, sammensatt av medlemmer fra både Norge og Sverige, som skulle finne ut hvordan reformene kunne implementeres.

Blehr la senere vekt på at de "likelydende lover", som kommunikeet forespeilet, ikke måtte gi noen form for rettsgrunnlag å videreføre med det daværende fellesskapet på utenriksstyret og diplomatiets område. Dette ble gjort i et forsøk på å begrense rekkevidden av forhandlingsresultatet. Dette var et problem som snart skulle aktualiseres gjennom statsminister Boströms lydrikepunkter, som ble en sentral del av oppbyggingen til unionsoppløsningen.

Dette var en kontroversiell avtale, og møtte motstand fra flere hold. Dette var fordi flere mente at avtalen ikke var en avtale som var tilfredsstillende sett med norske øyne, og det var flere krefter i Venstre som ikke ville godta den. Avtalen førte til at forsvarsminister Stang og revisjonsminister Konow søkte avskjed i protest. Det var denne interne striden innad i partiet som var en av hovedgrunnene til at Venstre tapte stortingsvalget i 1903.

Regjeringen søkte avskjed i statsråd 22. oktober 1903, og søknaden ble innvilget av kong Oscar II samme statsråd. Sigurd Ibsen valgte imidlertid å trekke tilbake sin søknad, og ble en del av Francis Hagerups andre regjering.

 Regjeringsmedlemmer 

 Referanser 

Blehr