Charles Neville, 6. jarl av Westmorland

Charles Neville, 6. jarl av Westmorland (født 18. august 1543, død  16. november 1601) var en engelsk adelsmann. Han er særlig kjent for sin ledende rolle i Nord-Englands reisning i 1569. 

Liv og virke
 Bakgrunn
Neville kom fra en familie som holdt fast ved sin katolske tro etter reformasjonen. Han var knyttet til den mektige Howardslekten gjennom ekteskap. 

Opprørsleder
Sammen med Thomas Percy, 7. jarl av Northumberland og Simon Digby ledet han i 1569 Nord-Englands reisning, et opprør mot Elizabeth I av England. Opprørerne tok Durham og feiret katolsk messe i katedralen der, men da en stor kongelig hær ble samlet i York snudde lykken.

De to jarlene flyktet, først til Skottland. Westmorland fant vern og skjul i hang tid på Fernyhurst Castle, Lord Kerrs hjem i Roxburghshire, men så ble jarlens fetter, Robert Constable, betalt av Sir Ralph Sadler for å oppspore ham, og under foregivelse av å være hans venn slik forråde ham. Constables korrespondanse med Sadler der bevart, og er et stygt vitesmål om forræderiet. Westmorland var ved Huntly Castle i juli 1570,William Boyd, Calendar State Papers Scotland, vol. 3 (Edinburgh, 1903), p. 274. men ble ikke oppsporert og fanget.

Landflyktighet
Etter at jarlen av Northumberland var blitt fanget og utlevert til Elizabeth i 1572, flyktet Westmorland flyktet til det spanske Flandern, og ble i 1571 dømt av Parlamentet (Act 13 Eliz. I c. 16). Der led han under den ekstreme fattigdom. Han skulle aldri igjen se sin hustru, Jane Howard (hun døde i 1593) og deres sønn og fire døtre. Hans enorme arvegods ble konfiskert; Brancepeth, Nevillenes festning i krig, og Raby, borgen med deres festhall i fredtider, var gitt over til fremmede hender.

En spions rapport sendt fra Paris til London i august 1585 sa at Charles Neville, den rømte jarlen av Westmorland, kunne, som  del av en samlet katolsk invasjon av England, tenkes å landstige i Cumberland eller Lancashire, og bringe med seg sønnen eller sønnene til Henry Percy , 8. jarl av Northumberland. Historikere burde forundres over hvilken(e) sønn(er) rapporten sikter til, ettersom kilder indikerer at alle sønner var i England på tidspunktet for farens mystiske død (muligens drap, muligens selvmord) i 1585.

I 1588 hadde Westmorland under sin kommando en styrke på 700 engelske flyktninger klare i havnene i Flandern. Sammen med en hær på 103 kompanier til fots og 4000 hester, til sammen 30 000 mann under Alessandro Farnese, hertugen av Parma; og 12.000 mann oppstilt av hertugen av Guise langs kysten av Normandie, var de tiltenkt å invadere Vest-England, under dekke og beskyttelse av Den spanske armada.

Den spanske armadas angrep slo katastrofalt feil. Neville fant så veien til Spania. Han overlevde på en liten pensjon fra kong Filip II av Spania. Recusanten George More skrev den 16. november 1597 fra Liège til William Cecil og bad forgjeves om religiøs toleranse og at jarlen måtte ble rehabiliteres.John Strype, The Life & Acts of John Whitgift (Oxford, 1822), ss. 367-372: HMC Salisbury Hatfield, vol. 7 (London, 1899), s. 364: British Library, Lansdowne MS 84/103, 24. august 1597.

Westmorland døde i Spania, fattig og pengelens, og for det meste glemt, den 16. november 1601.

Referanser

Litteratur



Westmorland 1-06
Kategori:Personer i Tudortiden