Edgard Varèse

Edgar(d) Victor Achille Charles Varèse (født 22. desember 1883, død 6. november 1965) var en fransk-amerikansk komponist og dirigent som tok i bruk støy og gav det en sentral plassering i verkene sine. På denne måten forberedte han anvendelsen av de nye elektroniske instrumentene i den klassiske musikken. Varèse så på musikk som organisert lyd, der alle lyder kunne brukes i komposisjonsprosessen. Rytmikken ble det viktigste elementet i musikken hans, og slagverkfamilien har en fremtredende plass. Dette kommer særlig fram i hans mest kjente verk, Ionisation (1931). Orkesteret han benytter i denne komposisjonen består av tretten musikere som alle spiller ulike slagverkinstrumenter, til sammen 37, i tillegg til to sirener. Varèse tok i bruk blant annet elektronikk i verkene sine.

Støy er likevel ikke alene et dekkende begrep i Varèses eget musikalske univers, men en kontrast mot det etablerte melodiøse og forutsigbare, slik de amerikanske artistene Frank Zappa, Don Van Vliet og Tom Waits i sine seneste produksjoner, har videreført.

 Musikk og påvirkning 
Nesten alle Varèses verk fra den tidlige skaperperioden, dvs. før han bosatte seg i USA i 1915, regnes som tapt, mange ble destruert av ham selv. Bare seksten verk med en samlet spilletid på rundt to og en halv time er bevart.

Til tross for Varèses lille oeuvre, fikk Varèses nyskapende tonespråk med vekt på slagverk, elektroniske virkemidler og nye instrumenter en stor påvirkningskraft på mange komponister i andre halvdel av 1900-tallet, som Milton Babbitt,Milton Babbit interview Harrison Birtwistle, Pierre Boulez, John Cage, Morton Feldman, Roberto Gerhard, Olivier Messiaen, Luigi Nono, Krzysztof Penderecki, Wolfgang Rihm, Alfred Schnittke, William Grant Still, Karlheinz Stockhausen, Iannis Xenakis, Frank ZappaFrank Zappa: Edgard Varese: The Idol of My Youth, Stereo Review. juni 1971, s. 61–62 og John Zorn.

 Innspillinger 
 The complete works, 2 CD-er. Royal Concertgebouw Orchestra,  ASKO Ensemble,  Praha filharmoniske kor, dirigent Riccardo Chailly, Decca
 Arcana, Octandre, Offrandes, Intégrales, Déserts, det nasjonale polske radiosymfoniorkester, dirigent Christopher Lyndon-Gee, Naxos

 Litteratur 
 Anne Jostkleigrewe: «The ear of imagination». Die Ästhetik des Klangs in den Vokalkompositionen von Edgard Varèse. Pfau, Saarbrücken 2008, ISBN 978-3-89727-395-5
 Heinz-Klaus Metzger, Rainer Riehn (red.): Edgard Varèse. Rückblick auf die Zukunft (= Musik-Konzepte. bind 6). 2. utvidede opplag. Edition Text + Kritik, München 1983, ISBN 3-88377-150-3.
 Felix Meyer, Heidy Zimmermann (red.): Edgard Varèse. Komponist Klangforscher Visionär. Schott, Mainz u. a. 2006, ISBN 3-7957-0455-3.
 Helga de la Motte-Haber: Die Musik von Edgard Varèse. Studien zu seinen nach 1918 entstandenen Werken. Wolke-Verlag, Hofheim 1993, ISBN 3-923997-56-6.
 Dieter A. Nanz: Edgard Varèse. Die Orchesterwerke. Lukas-Verlag, Berlin 2003, ISBN 3-931836-90-8.
 Louise Varèse: Varèse. A Looking-Glass Diary. Bind 1: 1883–1928.Det ble bare gitt ut et bind. Norton Publishing Co., New York NY 1972,  ISBN 0-393-07461-7 (Biografi skrevet av Varèses andre hustru).
 «Varese, Ultra-Modernist Composer, Prophesies Symphonies in 'Space'». The Lewiston Daily Sun. 8. desember 1936.
 Bodian, Alan. «Varese of Sullivan Street – A Composer with a Future». The Village Voice. 10. oktober 1956.
 «Library Honors Edgar Varese». The Village Voice. 4 desember 1957.

 Referanser 

 Eksterne lenker 





 BBCs Varèse-sider
 Lytteeksempel: Poème électronique von 1958 (Real Audio)

Kategori:Franske komponister
Kategori:Personer fra Paris