Øst-Pakistan

Øst-Pakistan (bengali:  Purbo Pakistan, urdu:  Mashriqī Pākistān) var en pakistansk provins mellom 1947 og 1971; det er nå den selvstendige nasjonen Bangladesh. 

Øst-Pakistan ble opprettet ut fra Bengal-provinsen etter en folkeavstemning i det som da var Britisk India i 1947. Det østlige Bengal valgte å slutte seg til Dominionen Pakistan og ble en provins i Pakistan ved navnet Øst-Bengal. Øst-Bengal ble omdøpt til Øst-Pakistan i 1956 og ble senere til landet Bangladesh etter den blodige bangladeshiske frigjøringskrigen i 1971, som fant sted etter valget i 1970. 

 Uavhengighet 

Spenningen mellom Øst- og Vest-Pakistan nådde et klimaks i 1970 da Awami-ligaen, det største øst-pakistanske politiske partiet med Sheikh Mujibur Rahman i spissen, vant en overveldende seier i det nasjonale valget i Øst-Pakistan. Partiet vant hele 167 av de 169 setene som var tildelt Øst-Pakistan, og dermed et flertall av de 300 setene i nasjonalforsamlingen. Dette gav Awami-ligaen den konstitusjonelle retten til å danne regjering. Lederen av Pakistan, Yahya Khan, nektet imidlertid Rahman å bli Pakistans statsminister. Dette resulterte i mer agitasjon for økt selvstyre i øst.  

Den 26. mars 1971, dagen etter at militæret slo hardt ned på sivile i Øst-Pakistan, erklærte Sheikh Mujibur Rahman Bangladeshs uavhengighet like etter midnatt den 25. mars 1971 før han ble arrestert av den pakistanske hæren. Alle sentrale skikkelser i Awami-ligaen, inkludert ledere valgt av nasjonalforsamlingen og den provinsielle forsamlingen, flyktet til nabolandet India og en eksilregjering ble dannet med Sheikh Mujibur Rahman som fremste leder. Mens han var i pakistansk fengsel, var Syed Nazrul Islam fungerende president med Tajuddin Ahmad som statsminister. Eksilregjeringen tok ed 17. april 1971 i Mujibnagar innenfor det øst-pakistanske territoriet Kushtia-distriktet, og dannet med det formelt regjeringen. 

Oberst M. A. G. Osmani ble utnevnt til øverstkommanderende for frigjøringsstyrkene, og hele Øst-Pakistan ble delt inn i elleve sektorer som ble styrt av elleve sektorsjefer. Alle sektorsjefene var bengali-ledere fra den pakistanske hæren. Dette utløste den bangladeshiske frigjøringskrigen der frihetskjemperne fra desember 1971 ble støttet av 400 000 indiske soldater, og kjempet i lag mot den pakistanske hærens styrke på 100 000 mann samt paramilitær og støtteenheter. I tillegg støttet også en styrke på ca. 25 000 dårlig utstyrte frivillige sivile og politimenn den pakistanske hæren. Den 16. desember 1971 overgav den pakistanske hæren seg til frigjøringsstyrken bestående av bangladeshiske frihetskjempere og den indiske hæren, kommandert av generalløytnant Jagjit Singh Arora. Luftvisemarskalk A. K. Khondoker representerte Bangladeshs frihetskjempere. Pakistans general A. A. K. Niazi undertegnet deretter kapitulasjonsdokumentet. Bangladesh oppnådde raskt anerkjennelse fra de fleste land i verden, og med undertegningen av Simla-avtalen aksepterte de fleste land den nye nasjonen som selvstendig. Bangladesh ble medlem av FN i 1974. Sk. Mujib returnerte til det selvstendige Bangladesh den 10. januar 1972. Etter hans forespørsel trakk India ut alle sine soldater fra Bangladesh. 40 000 pakistanske og 45 000 sivile ble overført til India som krigsfanger. 

 Administrasjon 
Den 14. oktober 1955 ble den siste guvernøren i Øst-Bengal (Amiruddin Ahmad) den første guvernøren i Øst-Pakistan. Samtidig ble siste chief minister (lederen for regjeringen) i Øst-Bengal den første i chief minister i Øst-Pakistan. Dette systemet varte frem til militærkuppet i 1958 da stillingen som chief minister ble avskaffet i både Øst-Pakistan og Vest-Pakistan. Fra 1958 til 1971 var administrasjonen i stor grad i hendene på Pakistans president og guvernøren i Øst-Pakistan, som til tider holdt tittelen Martial Law Administrator («Administrator for krigsretten»).

 Guvernører 
PeriodeGuvernør i Øst-Pakistan14. oktober 1955 - mars 1956Amiruddin AhmadMars 1956 - 13. april 1958A. K. Fazlul Huq13. april 1958 - 3. mai 1958Hamid Ali (fungerende)3. mai 1958 - 10. oktober 1958Sultanuddin Ahmad10. oktober 1958 - 11. april 1960Zakir Husain11. april 1960 - 11. mai 1962Generalløytnant Azam Khan11. mai 1962 - 25. oktober 1962Ghulam Faruque25. oktober 1962 - 23. mars 1969Abdul Monem Khan23. mars 1969 - 25. mars 1969Mirza Nurul Huda25. mars 1969 - 23. august 1969Generalmajor Muzaffaruddin (fungerende administrator for krigsrett og guvernør som GOC for 14. infanteridivisjon)23. august 1969 - 1. september 1969Generalløytnant Sahabzada Yaqub Khan (administrator for krigsrett og guvernør)1. september 1969 - 7. mars 1971Viseadmiral (R) Syed Mohammad Ahsan (guvernør)7. mars 1971 - april 1971Generalløytnant Sahabzada Yaqub Khan (administrator for krigsrett og guvernør)April 1971 - 31. august 1971Generalløytnant Tikka Khan (administrator for krigsrett og guvernør)31. august 1971 - 14. desember 1971Abdul Motaleb Malik (guvernør)14. desember 1971 - 16. desember 1971Generalløytnant Amir Abdullah Khan Niazi (administrator for krigsrett og guvernør)16. desember 1971Provinsen Øst-Pakistan oppløst

 Chief minister 
PeriodeChief minister i Øst-PakistanPolitisk partiAugust 1955 - september 1956Abu Hussain SarkarKrishan Sramik PartySeptember 1956 - mars 1958Ata-ur-Rahman KhanAwami-ligaenMars 1958Abu Hussain SarkarKrishan Sramik PartyMars 1958 - 18. juni 1958Ata-ur-Rahman KhanAwami-ligaen18. juni 1958 - 22. juni 1958Abu Hussain SarkarKrishan Sramik Party22. juni 1958 - 25. august 1958Guvernørens styre25. august 1958 - 7. oktober 1958Ata-ur-Rahman KhanAwami-ligaen7. oktober 1958Stilling avskaffet16. desember 1971Provinsen Øst-Pakistan oppløst

 Se også 
 Delingen av Britisk India
 Bihari-folket
 Archer Blood

 Referanser 

 Eksterne lenker 

  Bangladeshs regjering - offisiell nettside
  Pakistans regjering - offisiell nettside

Kategori:Pakistans tidligere administrative enheter
Kategori:Bangladeshs historie
Kategori:Pakistans historie
Kategori:Øst-Pakistan
Kategori:Stater og territorier etablert i 1955
Kategori:Stater og territorier opphørt i 1971