Green Carnation

Green Carnation er et progressiv metal/rock-band fra Kristiansand, grunnlagt i 1990.

Bandet ga ut en demo tidlig i 1992 før det ble oppløst. Mot slutten av 1990-tallet ble Green Carnation gjenforent, og ga ut fem album i perioden 1999–2006 før bandet igjen ble lagt på is. Et andre comeback fulgte i 2013, med fortsatt aktivitet siden.

Bandets grunnlegger Terje «Tchort» Vik Schei har, med unntak av en periode mellom 2021 og 2025 der han hadde begrenset aktiv deltakelse, vært eneste faste medlem gjennom hele bandets historie. Dagens besetning pr 2025 har imidlertid alle vært involvert i bandet i ulik grad siden epoken som startet med det viktige andrealbumet Light of Day, Day of Darkness (2001).

Green Carnation har en solid internasjonal fanbase, og har turnert i Europa og USA, med blant annet flere opptredener på ProgPower USA og ProgPower Europe.

Stilmessig oppsto bandet som et death metal-band, men har i senere tid primært beveget seg innenfor sjangeren progressiv metal. Terje «Tchort» Vik Schei sto for det meste av det musikalske materialet frem til andre comeback, der Stein Roger Sordal og Kjetil Nordhus i større grad har fått en sentral rolle, og fra 2025 har hatt det primære ansvaret for bandets låtskriving.

Historie
Grunnleggelse, demoinnspilling, oppløsning (1990–1992)
Green Carnation ble grunnlagt i 1990 av Terje «Messiah» Schei (senere kjent som «Tchort»), sammen med Richart Olsen (vokal), Anders Kobro (trommer) og brødrene Christopher (bass) og Christian Botteri (gitar). Bandnavnet oppsto ifølge bandkompis Kjetil Nordhus da den 16 år gamle Schei lette gjennom en ordliste etter noe som kunne matche death metal-imaget. Han fant ut at «carnation» kunne bety «flesh», og endte opp med Green Carnation, ment å gi assosiasjoner til råtnende, mutert kjøtt. 

Bandet spilte inn og ga ut den death metal-inspirerte kassettdemoen Hallucinations of Despair i 1992. Det avsluttende tittelsporet inneholder en referanse til Pink Floyd-låta «Echoes». Vik Schei gikk deretter med i Emperor, og Green Carnation ble kort tid etter oppløst. Flere av de gjenværende medlemmene dannet avant-garde/black metal-bandet In The Woods....

 Comeback I (1998–2003) 
I 1998–1999 kom Green Carnation sammen igjen, og hele ni år etter at den opprinnelige dannelsen spilte bandet endelig inn debutalbumet, utgitt på det tyske plateselskapet Prophecy Productions. Journey to the End of the Night (2000) er et doom metal-album med tydelige innslag av folk- og progressiv rock, der Terje «Tchort» Vik Schei bearbeidet tekstmateriale skrevet i kjølvannet av tapet av sin datter noen år tidligere. Noen har spekulert i om albumtittelen viser til romanen ved samme navn av Louis-Ferdinand Céline, men tittelen refererer i stedet til et dikt skrevet av Tchort selv, som han leste i datterens begravelse.

Bandet besto på dette tidspunktet, i tillegg til Tchort, av Botteri-tvillingene og Alf Tore «T. Leangel» Rasmussen (trommer). Alle fire medlemmene er kreditert for musikken på albumet, mens Tchort sto for tekstene. De to opprinnelige tiltenkte vokalistene måtte trekke seg før innspillingen, og bandet inviterte derfor en rekke venner til å bidra på vokal, der alle vokalpartier ble improvisert i studio.

 Light of Day, Day of Darkness (2001) 
Oppfølgeralbumet Light of Day, Day of Darkness (2001) består i sin helhet av en 60 minutter lang låt ved samme navn, bygget opp blant annet gjennom et hundretalls samplinger, inkludert stemmen til Tchorts babysønn. Her bearbeidet Tchort på ny tapet av datteren, men denne gangen i kombinasjon med den nye gleden ved å få barn igjen. 

I et intervju fra 2001 beskrev han at Christopher og Christian Botteri aldri offisielt sluttet i bandet men på et tidspunkt bare sluttet å møte opp, og at han derfor måtte ta fullt ansvar for låtskrivingen selv. Tekstene på dette albumet er dedikert til Botteri-brødrene, og kan tolkes som et melankolsk takk for de opprinnelige musikalske impulsene og en anerkjennelse av et felles utgangspunkt, preget av sorg over at reisen måtte fortsette alene. Tematikken kan oppsummeres som: «Dette var ikke slik det skulle bli, men dette er det som ble». Musikalsk er plata dedikert til Tchorts sønn Damien Aleksander.

Albumet er av mange betraktet som et soloalbum, selv om følgende musikere er kreditert på lik linje med Tchort: Bjørn Harstad (gitar), Stein Roger Sordal (bass), Anders Kobro (trommer) og Kjetil Nordhus (vokal). Arvid Thorsen, Bernt A. Moen og Endre Kirkesola bidro på henholdsvis saksofon, keyboard og synth/effekter, og det medvirker flere gjestevokalister, inkludert et barnekor. 

Albumet fikk glitrende anmeldelser og svært god mottagelse blant publikum, og markerte et gjennombrudd for Green Carnation. Bandet fremførte albumet i sin helhet på Wacken Open Air i 2002, og senere på ProgPower USA i 2016. I 2026 plasserte musikkmagasinet Loudwire albumet på topp 11 av alle prog metal-konseptalbum gjennom tidene.

Stadige sjangerskifter, ny oppløsning (2003–2007)
I 2003 kom bandets tredje album, A Blessing in Disguise. Albumet tok Green Carnation inn i et nytt musikalsk terreng med en blanding av progressiv metal/rock og innslag av gotisk metal og hard rock. Harstad, Sordal, Kobro, Moen og Nordhus var med videre fra forrige utgivelse, men i 2004 kom Kenneth Silden inn på keyboard som erstatter for Moen.

The Quiet Offspring (2005) ble utgitt på det amerikanske plateselskapet The End Records. Albumet var mindre progressivt i stilen og mer hardrock, og regnes ofte som bandets mest kommersielle utgivelse. Senere samme år slapp bandet EP-en The Burden is Mine... Alone (2005), der tittelsporet er skrevet og sunget av bassist/gitarist Stein Roger Sordal, mens den nye trommeslageren Tommy «Jacksonville» Jackson debuterte som låtskriver med musikk og tekst til «Transparent Me». Rundt denne tiden trådte Bjørn Harstad ut av bandet, og ble erstattet av Michael Krumins på gitar. 

Bandets femte album, The Acoustic Verses (2006), ble fremført med akustiske instrumenter, noe som ga en mykere, varmere stil enn det tyngre, mørkere og mer progressive materialet bandet hadde utgitt tidligere. Sordal, Jacksonville og Krumins bidro i særlig grad som låtskrivere og tekstforfattere. Samme år fremførte bandet albumet i sin helhet som konsert, med strykere fra Kristiansand Strykekvartett og flere gjesteartister, under demningen «Dam 3» på Nåvatn i Åseral i forbindelse med Eikerapen Roots Festival. Konserten ble utgitt på DVD i 2007 med tittelen A Night Under the Dam.

Bandets planlagte sjette album, med arbeidstittelen The Rise and Fall of Mankind, var ment som del to av en trilogi med tittelen The Chronicles of Doom, som startet med Light Of Day, Day of Darkness (2001). I 2007 kunngjorde imidlertid Terje «Tchort» Vik Schei at samarbeidet med de øvrige medlemmene – Stein Roger Sordal, Michael Krumins, Kenneth Silden, Tommy Jackson og Kjetil Nordhus – var avsluttet, og at albumet var lagt på is. Schei ønsket å fristille seg kunstnerisk, da han mente at bandets musikalske utvikling hadde beveget seg i en uønsket retning, men avslutningen skjedde i minnelighet etter at samtlige hadde mistet motivasjon etter en økonomisk mislykket USA-turné i 2006:— Jeg har egentlig ikke følelsen av å bli sparket, for det var relativt stor enighet om at det var riktig å avslutte.

(Kjetil Nordhus)

Comeback II (2013–)
I 2013 fikk bandet en ny henvendelse fra Eikerapen om å spille under demningen i Åseral, som et siste arrangement før den skulle legges under vann. Den gode opplevelsen der, samt at det nærmet seg 15-årsjubileum for albumet Light of Day, Day of Darkness, medførte at bandet bestemte seg for å gjenoppta aktiviteten. 

I 2016 spilte Green Carnation en jubileumskonsert i Kilden teater- og konserthus i Kristiansand, der publikum fra 16 land var til stede. Konserten ble filmet og senere utgitt på DVD med tittelen Last Day of Darkness (2018). Bandet besto på dette tidspunktet av Terje «Tchort» Vik Schei, Kjetil Nordhus, Stein Roger Sordal, Kenneth Silden, Michael Krumins og Tommy Jackson.

Etter en rekke festivalopptredener og konserter i Europa og Nord-Amerika de påfølgende årene signerte de en fem-albumskontrakt med det franske plateselskapet Season of Mist i 2019, og annonserte kort tid etter at de var i gang med innspillingen av sitt første album på 14 år. I denne perioden ble trommeslager Jackson erstattet av Jonathan Alejandro Perez. Samtidig kom Bjørn Harstad (gitar) og Endre Kirkesola (keyboard) inn som live-musikere.

I 2020 utga bandet albumet Leaves of Yesteryear. Albumet er delvis retrospektivt, med en nyinnspilling av «My Dark Reflections of Life and Death» fra debutalbumet, og inneholder også en coverversjon av Black Sabbaths «Solitude». Covid-19-pandemien skapte utfordringer for lanseringen, som endte opp med å foregå i form av en direktestrømmet konsert fra Kilden i Kristiansand 23. mai 2020. Konserten ble senere publisert på nett, og ble sett rundt 70 000 ganger i løpet av de første fem dagene. 

I november 2020 ga bandet ut singelen «The World Without A View», skrevet og spilt inn under pandemien som en hyllest til fansen.

I forbindelse med en remastret utgave av The Acoustic Verses (2021) gjennomførte Green Carnation en kort turné med akustiske konserter i Norden og Tyskland i 2022. Terje Vik Schei tok pause av private årsaker i perioden 2021–2025 og deltok ikke på turneen. Trond Breen medvirket på gitar og lapsteel, sammen med tidligere bandmedlem Michael Krumins på gitar og theremin. Som en overraskelse fremførte bandet på hver konsert én akustisk coverlåt, ulik fra kveld til kveld. Dette resulterte i singelutgivelsen «Time in a Bottle», opprinnelig skrevet og fremført av Jim Croce.

 Trilogien A Dark Poem (2025–2026) 
I mai 2025 returnerte Terje Vik Schei til Green Carnation etter fire års fravær. Kun dager senere annonserte bandet det kommende albumet A Dark Poem Part I: The Shores of Melancholia som det første i en planlagt trilogi. Samme måned forlot keyboardist Silden bandet for å jobbe med andre prosjekter, og ble erstattet av mangeårig livemusiker og produsent Endre Kirkesola.

På Part I: The Shores of Melancholia (2025) bidrar Grutle Kjellson fra Enslaved med ekstremvokal på låta «The Slave That You Are». I tillegg medvirker fløytist Ingrid Ose og perkusjonist Henning Seldal, begge tilknyttet Kristiansand Symfoniorkester. Selv om Tchort er avbildet på promomateriell deltok han ikke på selve innspillingen av albumet, noe som fremgår av albumets liner notes. Det musikalske og produksjonsmessige ansvaret har i denne fasen ligget hos Nordhus, Sordal og Kirkesola.

Trilogien A Dark Poem var planlagt allerede før signeringen med Season of Mist, og Leaves of Yesteryear (2020) samt 2021-remastringen av The Acoustic Verses fungerte som mellomliggende utgivelser mens arbeidet med trilogien pågikk. Alle tre albumene er spilt inn samtidig og skal ifølge bandet slippes enkeltvis frem mot en tretimers konsert i Kilden teater- og konserthus i Kristiansand i september 2026, der trilogien er planlagt fremført live med Kristiansand Symfoniorkester og gjesteartister.

Diskografi

 Album 
 1999: Journey to the End of the Night (Prophecy Productions)
 2001: Light of Day, Day of Darkness (Prophecy Productions)
 2003: A Blessing in Disguise (Season Of Mist)
 2005: The Quiet Offspring (Season Of Mist)
 2006: The Acoustic Verses (The End Records)
 2020: Leaves of Yesteryear (Season Of Mist)

 2025: A Dark Poem Part I: The Shores Of Melancholia (Season Of Mist)

 EP, singler 

 1992: Hallucinations of Despair – kassett (demo)
 2005: The Burden is Mine... Alone − EP (Profound Lore Records, Sublife Productions)
 2020: «The World Without A View» – single (selvutgitt digitalt)
 2022: «Time In A Bottle» – single (selvutgitt digitalt)

 Annet 

2004: The Trilogy − samleboks (Prophecy Productions)
2018: Last Day Of Darkness – DVD og dobbelt-LP, live (Prophecy Productions)

DVD
2004: Alive and Well... In Krakow (Metal Mind Productions)
2007: A Night Under the Dam (Sublife Productions)
2018: Last Day Of Darkness – DVD og dobbelt-LP, live (Prophecy Productions)

Medlemmer
Nåværende
 Terje «Tchort» Vik Schei − gitar (1990–2021, 2025–)
 Kjetil Nordhus – vokal (2001–)
 Bjørn Harstad – gitar (2001–2006, live 2018–, fast 2019–)
 Stein Roger Sordal – bass (2001–)
 Endre Kirkesola – keyboard (live/studio 2001–, fast 2025–)
 Jonathan Alejandro Perez – slagverk (2017–)

Tidligere
 Richart Olsen – vokal (1990–1992)
 Christian «X» Botteri − gitar (1990–1992, 1999)
 Michael S. Krumins – gitar (2005–2007, 2013–2016, live 2022)
 Christopher «CM» Botteri − bass (1990–1992, 1999)
 Alf Tore «T. Leangel» Rasmussen – slagverk (1999)
 Anders Kobro − slagverk (1990–1992, 2001–2004)
 Tommy Jacksonville Jackson − slagverk (2004–2007, 2013–2016)
 Bernt André Moen – keyboard, stryk, låtskriving (2001–2006)
 Kenneth Silden – keyboard (2004–2025)

 Gjestemusikere 
Trond Breen – gitar, lapsteel (live 2022)
Leif Wiese – fiolin
Gustav Ekeberg – bratsj
Christiansand Chamber Ensemble

Vibeke Stene – vokal
Jan Kenneth «Transit» Transeth − piano, vokal
Geir «Rx Draumtanzer» Solli – vokal
Synne «Soprana» Larsen – vokal
Atle Dørum – vokal
Linn Solaas – vokal
Ingrid Ose – fløyte
Grutle Kjellson – vokal

 Referanser 

 Eksterne lenker 




 Green Carnation på DarkLyrics.com
 Green Carnation på AllMusic.com

Kategori:Norske progressiv metal-band
Kategori:Norske gothic metal-band
Kategori:Band etablert i 1990