Stavanger-dialekt

Stavanger-dialekt er talemålet som brukes i Stavanger.

 Grammatikk 
 Substantiv 
På stavangersk har substantiva enten hankjønn, hunkjønn, eller intetkjønn. Grammatisk kjønn er hovedsakelig fordelt som i nynorsk skriftspråk. Mens ord som har et biologisk kjønn også har dette kjønnet i grammatisk forstand, brukes ofte hankjønn (felleskjønn) for ting som ikke har noe biologisk kjønn: skål er egentlig hunkjønn, men kan like gjerne ha felleskjønn, det samme med ord som flaske, skjei, avhandling, bro/bru.

+ Bøyning av regelmessige substantiv på stavangersk  Entall Flertall  Ubestemt Bestemt Ubestemt Bestemt Hankjønn ein pinne pinnen pinnår pinnane Alternativt ein pinne pinnå pinnår pinnene hunkjønn ei dør dørå dørår/dører dørene intetkjønn et egg egge egg eggå

Substantiv i hankjønn, kan enten ta endelsen -ar, -ane i flertall, eller -år, -ene, som er hunkjønnsendelsene.

 Verb 
Alle verb har a-ending i infinitiv, som for eksempel i «å skriva», bortsett fra i nå-verb som «å gå» og «å nå».

 Svake verb 
+ A-verb på stavangersk Infinitiv Presens Preteritum Perfektum Imperativ å lyfta eg lyfte eg lyfta eg har lyfta lyft! å pusta eg puste eg pusta eg har pusta pust!

E-verb:

Å spela – spele – spelte – har spelt

Å prøva – prøve – prøvde/-te – har prøvd-/t

Nå-verb:

Å nå – når – nådde – har nådd

Å spy – spyr – spydde – har spydd

 Sterke verb 

Å slida – slide – sleid – har slede

Å kryba – krybe – krøyb – har krøbe

 Pronomen 

 Personlige pronomen 

Subjektsformer:

Ental: Eg, du, han, hu, det

Flertal: Me, dåkkår, di

 Objektsformer:

Ental: Meg, deg, (h)an, henna/na, det

Flertal: Oss, dåkkår, di

 Eiendomspronomen 

Entall:

Hankjønn: Min, din, (h)ans, hennas/nas/hus

Hunkjønn: Mi, di, (h)ans, hennas/nas/hus

Intetkjønn: Mitt, ditt, (h)ans, hennas/nas/(h)us

Flertall:

Vår/Vårs/Vårt/Våre/Våres/Våras, dåkkårs, dis

 Spørreord 

Bokmål – stavanger-dialekt

Hva – ka

Hvor – kor

Hvem – kem/kenn/kim

Hvorfor – koffår/kaffår/keffår

Hvordan – koss/kossen

Når - når/ka ti

 Andre kjennetegn

 Bløte konsonanter (p, t, k → b, d, g i inn- og utlyd) 
 Skarre-r 
 Æ-lyden blir vanligvis byttet ut med en e-lyd (sær → ser, hæl → hel, bær → ber)
 Spørsmålsformuleringer begynner ofte med ordet «om» (Om du vett ka klåkkå e? Om eg kan få is?). Dette brukes både som høflig og hverdagslig tiltale.
  Et annet kjennetegn, som dog ikke er like utbredt overalt, er segmentering, det vil si at doble konsonanter blir gjort ulike, som f. eks. «fjell» som blir til «fjedl» og «alle» som blir til «adle». Hvilke ord som segmenteres kan avhenge fra person til person, for eksempel kan en person si «adle», men ikke «fjedl».
 -er blir til -år. I grammatikkseksjonen ser vi at flertallendelsen som på bokmål skrives -er ofte blir til -år i stavangersk. Dette gjelder ofte også for ord som slutter på -er, som «Stavanger» → «Stavangår», «minister» → «ministår», «der» → «dår», «Pedersen» → «Pedårsen».
 Vokalharmoni: " I mårå" i stedet for i morgen.
 Svarabhaktivokal på adjektiver, f.eks. ein fine morgen, ei søde jenta, ein grusomme takling.
 Enkelte e-fuger blir gjort om til a-fuge, f.eks. barnetog blir til barnatog, fantestreker blir til fantastregår.

 Sosiolekt 
Det har tradisjonelt eksistert to bymål i Stavanger, såkalt «gadespråg» og «pent stavangersk». På pent stavangersk blir språket lagt om i retning av dansk språk. Denne sosiolekten har historisk sett vært knyttet til bydelen Eiganes (eller Egenes), men dette er ikke lenger like tydelig. Eksempler på pent stavangersk er «ikke» i stedet for «ikkje», «je» i stedet for «eg», «frem» i stedet for «fram», «sne» i stedet for «snø», «gottene» i stedet for «guttane» og felleskjønn i stedet for hunnkjønn/hannkjønn: «hytten» i stedet for «hyttå».

 Stavanger-dialekt og dialekt på Jæren 
Stavanger-dialekten har et naturlig slektskap med dialektene i området rundt, men skiller seg likevel fra dialekten på Jæren på flere måter. En stor forskjell er at jærsk uttales «breiere». Mens man i Stavanger ser at æ ofte blir til e (for eksempel blir Jæren til Jeren), har jærsk ofte den motsatte trenden at e blir æ: eg blir æg.

 Stavanger-dialekt i skreven form 
Flere forfattere fra Stavanger har valgt å skrive på Stavanger-dialekt. Av de mest kjente er:
 forfatteren Andreas Jacobsen (Ajax). 
 Theodor Dahl gjengav direkte tale på dialekt, for eksempel i boken Fru Grødaland e me å vinne krigen (1945). 
 Leiv Isaksen skrev Stavangerstykket Maktå på Straen. 
 Roalkvam, Gunnar M: Dikt i utvalg, 2008. M.fl. 
 Komikeren Per Inge Torkelsen har utgitt flere bøker skrevet på Stavanger-dialekt.
 Erling Jensen skrev i 2009 dialektboka Ska sei! Boken kom ut i ny utgave i 2015.

 Noter

 Referanser 
 Berntsen, Mandius og Larsen, Amund B.: Stavanger Bymål, 1925.
 Rasch, Jacob: Norsk ordsamling, Stavanger 1698, Serietitel: Skrifter fraa Norsk Maalførearkiv / 9, 1957.
 Selmer Ernst Westerlund: Den musikalske aksent i Stavangermålet, 1927. 
 Svendsen, Martin: Syntaksen i Stavanger bymål, Udg. af Bymålslaget, 1931.

Kategori:Norske dialekter
Kategori:Kultur i Stavanger