Winnie Madikizela-Mandela

Winnie Madikizela-Mandela (født Nomzamo Winifred Zanyiwe Madikizela; 26. september 1936 i eMbongweni ved Bizana i Maputaland-Pondoland i Sør-Afrika, død 2. april 2018Winnie Winnie Madikizela- Mandela (81) er død i Johannesburg) var en sørafrikansk politiker som var parlamentsmedlem, visekulturminister og leder for kvinneligaen til African National Congress (ANC). Winnie Mandela regnes som en av de ledende figurene i anti-apartheid-bevegelsen.

Liv og virke
 Bakgrunn
Hun var av xhosafolket og den fjerde av en søskenflokk på åtte; syv piker og én gutt. Foreldrene, Columbus og Gertrude, var begge lærere. Columbus var historielærer og rektor, og Gertrude underviste i hushold. Gertrude døde da Winnie var ni år gammel. Familien ble da brutt opp og barna fikk bo hos forskjellige slektninger.

Hun ble utdannet sosionom og sosialarbeider, og ble i ung alder gift med den mye eldre og allerede berømte ANC-aktivisten og senere presidenten i Sør-Afrika Nelson Mandela. 

Politisk engasjement
Hun markerte seg tidlig som en ledende motstander av landets hvite mindretallsregjering de siste årene av mannens langvarige soning i fengselet (august 1962 – februar 1990). I mange av disse årene bodde hun i byen Brandfort i Oranjefristaten og måtte holde seg der, bortsett fra de gangene hun fikk besøke mannen i fengselet på Robben Island. 

I januar 1989 ble Winnie Mandela beskyldt av sin livvakt, Jerry Richardson, for at hun hadde beordret ham til å bortføre og drepe en påstått informant, den 14 år gamle James Seipei (også kjent som Stompie Moeketsi). I 1991 ble hun idømt seks års fengselsstraff, men straffen ble anket og senere redusert til en bot.

Under overgangen fra apartheid til demokrati, inntok hun en langt mindre forsonende holdning enn mannen mot de hvite tidligere makthaverne. Det 38 år gamle ekteskapet endte med separasjon i april 1992 og skilsmisse i mars 1996. Hun tok deretter etternavnet Madikizela-Mandela. Hun ble utnevnt til viseminister for kunst, kultur, vitenskap og teknologi i den første regjeringen etter apartheidstyret (mai 1994), men måtte gå av elleve måneder senere etter beskyldninger om korrupsjon.

 Dom for bedrageri 
Den 24. april 2003 ble hun funnet skyldig på 43 tiltalepunkter om bedrageri og 25 om tyveri. Hun ble dømt til fem års fengsel.

Like etter domfellelsen sa hun fra seg alle lederverv i ANC, inkludert parlamentsplassen og presidentvervet i ANCs kvinneliga.

I juli 2004 kom ankesaken opp for en høyere domstol i Pretoria. I dommen het det at «forbrytelsene ikke var begått med personlig vinning som hensikt». Dommeren opphevet dommen for tyveri, men opprettholdt den for bedrageri, og reduserte straffen til fengsel i tre år og seks måneder. 

 Utmerkelser 
I 2017 ble hun tildelt Luthuli-ordenen i sølv.

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Kategori:Personer fra Eastern Cape
Kategori:Antiapartheid-aktivister
Kategori:Sørafrikanske aktivister
Kategori:Sørafrikanske politikere
Kategori:Sosialarbeidere
Kategori:Xhosa-personer
Kategori:Personer dømt for økonomisk kriminalitet