Louis Botha

Louis Botha (1862–1919) var en afrikander som ble den første statsminister i Unionen Sør-Afrika, forløperen til dagens sørafrikanske stat. 

Hans foreldre var gårdbrukere i Greytown, Natal. Botha er et relativt vanlig etternavn i Sør-Afrika. Louis Botha og P.W. Botha var begge etterkommere av Ferdinandus Appel og etternavnt Botha ble brukt på grunn av feil i farskapssak rundt år 1700.https://www.timeslive.co.za/news/south-africa/2021-06-28-sex-lies-and-dna-why-many-bothas-in-sa-have-the-wrong-surname/ 

 Virke 
Han ble medlem av parlamentet i Transvaal i 1897 som representant for Vryheid. To år senere kjempet Botha i andre boerkrig, innledningsvis under Lucas Meyer i det nordlige Natal, og senere som general i ledelsen ved Colenso og Spion Kop. Da Petrus Jacobus Joubert døde, ble han øverstkommanderende for Transvaals boere hvor han demonstrerte sine evner igjen ved Belfast-Dalmanutha. Etter Pretorias fall ledet han et konsentrert geriljafelttog mot britene. 

Han var den fremste representanten til sine landsmenn i fredsforhandlingene i mai 1902 (Vereeniging-traktaten) der boerne fikk løfte om selvstyre når omstendigheten tillot. Etter fredsslutningen forsonet han seg med britene. En del boere mente at de kunne fortsatt geriljakrigen og var forrådt av Botha og Smuts. Ettertidens vurdering er at Botha oppnådde sværte gode betingelser i fredsforhandlingene i 1902 blant annet at nederlandsk fortsatt kunne brukes i skolene, at det boerne ville få selvstyre og at svarte og fargede i praksis ikke ville få stemmerett.

Botha stiftet i 1905 boerorganisasjonen Het Volk som arbeidet for bedre britiske styre i Transvaal. Etter at Transvaal fikk selvstyre i 1907, ble general Botha bedt om å danne en regjering, og våren samme år deltok han i en konferanse for kolonistatsministere som ble holdt i London. Under hans besøk i England ved denne anledningen, erklærte Botha Transvaals helhjertede tilhørighet til det britiske imperiet, og hans intensjoner med å arbeide for landets velferd uavhengig av rasemotsetninger. På denne tiden henviste dette til boere/afrikandere som en separat rase fra britiske sørafrikanere.

I denne rekonstruksjonsperioden under britisk styre, reiste Botha til Europa med de Wet og de la Rey for å samle inn penger som kunne gjøre boerne i stand til å gjenoppta sine tidligere mindre sysler. Botha, som fremdeles ble sett på som boerfolkets leder, inntok en fremtredende rolle i politikken og talte alltid for de tiltakene som han regnet ville sørge for fred og god orden og Transvaals reetablering av velstand. 

Han ble statsminister i Transvaal den 4. mars 1907. Sammen med en annen boerkrigshelt, Jan Smuts, dannet han South African Party, eller SAP. Botha ble vidt utbredt sett på som for forsonende med Storbritannia og stod ovenfor opprør innenfra eget parti og fra opposisjonen under James Barry Munnik Hertzogs Nasjonalistparti. Da Sør-Afrika fikk status som dominion i 1910, ble Botha den første statsministeren i Unionen Sør-Afrika.

 Første verdenskrig 
Etter at første verdenskrig startet, sendte han styrker for å ta Tysk Sørvest-Afrika, på oppfordring fra britiske myndigheter som akkurat hadde gått til krig mot Tyskland.

På slutten av krigen ledet han en kort tid den britiske militærmisjonen til den andre polske republikk under den polsk-sovjetiske krig. Da Botha ble syk tok Adrian Carton de Wiart over rollen. Han hevdet at betingelsene i Versaillestraktaten var for harde mot aksemaktene, men signerte traktaten.

Han døde av spanskesyken. En statue av Botha ble satt opp foran parlamentsbygningen i Pretoria.

 Referanser 

Kategori:Sørafrikanske statsministre
Kategori:Personer fra KwaZulu-Natal