Varmblodstraver

Varmblodstraver er en hurtig travhest, som ved siden av kaldblodstraveren utgjør de to retningene innenfor travhestmiljøet. Varmblodstravere har normalt en mankehøyde på omkring 150-170 centimeter. Det finnes mange forskjellige linjer med forskjellig opprinnelse, inkludert russisk orlovtraver og fransk traver. Linjene har vært intensivt krysset med hverandre, og det er felles stambok for alle unntatt orlovtraveren. I de skandinaviske miljøene er det sterk påvirkning av amerikanske og franske linjer. Varmblodstraverne er normalt snille og ukompliserte hester å ha med å gjøre.

Varmblodstraveren ble opprinnelig utviklet i USA fra starten av 1700-tallet, med målsettingen for avlsindivider å kunne trave en standard mile innenfor en viss tidsramme. Raser som ble brukt i utvklingen av varmblodstraveren var blant annet de nå utdødde rasene Narragansett Pacer og Canadian Pacer, engelsk fullblod, Norfolk Trotter, Hackney og Morgan. Den første stamboken ble opprettet i 1879. Stamboken ble offisielt lukket i 1973, men var i praksis lukket lenge før.

Rasen har sterk forekomst av gangartsgenet DMRT3, som er ansvarlig for gangartene passgang og tølt. I USA har varmblodstravere blitt brukt til henholdsvis passgang-løp og travløp i en årrekke, og individer med DMRT3-mutasjonen er dermed blitt systematisk fremavlet. Det antas nå at en stor andel av individene innen rasen, spesielt fra amerikanske linjer, er homozygote for DMRT3. I Europa er fortsatt mange linjer heterozygote, men homozygote individer presterer bedre i løp. Varmblodstraveren ligger dermed sammen med cirka 30 andre raser i kategorien gangartshester, som kan gangsettes på lik linje med islandshester. I USA brukes varmblodstravere ofte i gangartskonkurranser etter endt løpskarriere. Dette er ennå ikke vanlig i Norge.

Det er sterk, og økende forekomst av osteokondrose (OC) og osteochondrosis dissecans (OCD/"løse benbiter") i rasen. OC/OCD antas å ha moderat til høy arvelighet. Det pågår et forskningsprosjekt ved NMBU på løse benbiter hos varmblodstraver og andre hesteraser, og det hypotiseres at genene som forårsaker dette, henger sammen med prestasjonsgenene som gir varmblodstraveren sin hurtighet. Dette kan forklare den sterke økningen i forekomst de siste 10-15 år.

 Referanser 

Kategori:Hester