Estlands geografi

Estland er et land i Baltikum ved den østlige kysten av Østersjøen. Landet grenser til Finskebukta i nord og ligger mellom Latvia og Russland. Det er minst av de tre baltiske landene med et areal på 45125 km2. Estland er et flatt land, og den gjennomsnittlige høyden er 50 meter. Landet består for en stor del av bølgende sletter og lave platåer. 

Landets areal består av 32 % dyrket mark, 21 % myr og 40 % skog (for en stor del gran og furu, samt bjørk og poppel). Jordbruket er tradisjonelt en viktig næring og ble sterkt mekanisert under Sovjetunionen. Jordsmonnet er delvis lite fruktbart og brukes til dyrking av fôr. Oljeskifer og kalkstein, sammen med skogene, spiller en viktig økonomisk rolle i dette landet som ellers har få naturressurser. Skogene er lett tilgjengelig og blir sterkt utnyttet til sagbruk og papirproduksjon. Estland har over 1 500 innsjøer og vann, mange myrområder, og en kystlinje på 3 794 km med mange bukter, sund og viker. Havna Muuga i Tallinn er en av de beste isfrie havnene i Østersjøen. 

Grunnfjellet er for en stor del dekket av et lag kalkstein, sandstein eller leirstein. I sør er det åser av morene og elvedaler der elvene har gravd seg ned i sandsteinen. Landet har for en stor del temperert kystklima med middeltemperatur 16 ⁰C i juli og -5 C⁰ i januar. Landet påvirkes av varierende luftmasser fra Nord-Atlanterhavet, det eurasisk kontinent og Arktis. Den østlige delen av landet har preg av kontinentalt klima. Nedbøren kommer for en stor del om sommeren og ligger på 560 til 700 millimeter i gjennomsnitt. Den kan ligge snø i opp til 4 måneder i en dybde opp til 30 cm. 

 Beliggenhet og grenser 
Estlands strategiske plassering har ført til mange kriger om territoriet gjennom historien. I 1944, da landet var okkupert av Sovjetunionen ble regionene Jaanilinn og Petseri annektert. Den lovmessige statusen til disse områdene, og hvor grensen går er i dag fremdeles ikke avgjort mellom Estland og Russland. I 1945 ble 2300 km2 overført fra den estiske sovjetrepublikk til den russiske sovjetrepublikk; den estiske regjeringen godtok ikke og dette holdt fast ved at grensen fra freden i Tartu gjelder. I Narva-området arbeidet en del etnisk russisk innbyggere særlig på 1990-tallet for at området skal overføres til Russland. 

Grensen mot Russland går til dels midt i Peipussjøen. Saatse saabas (Saatse-støvlen) er et russisk territorium på 1150 dekar som minner om en støvel på grensen i Põlva fylke. Området krysses av estisk vei nummer 178 og estere kan bruke veien forutsatt at de ikke stanser. Finskebukta mellom Estland og Finland er 50 km på det smaleste. Rigabukta deles med Latvia. Esterne kaller Østersjøen for Vesterhavet.

Geografiske trekk
Estland er et lavt land med et areal på 45 226 km². Estland har en lang kystlinje langs Østersjøen med 1 520 øyer og skjær. De to største øyene er Saaremaa med 2 673 km² og Hiiumaa med 989 km². Disse to øyene er populære feriesteder i Estland. Det høyeste punktet i landet, Suur Munamägi er en skogkledt ås sørøst i landet, og strekker seg 318 meter over havet. Denne åsen er også det høyeste punktet i hele Baltikum. Estland er dekket av omtrent 18 000 km² skog. Jordbruksområdene utgjør rundt 9 260 km², enger  2 520 km², og beiteområdene 1 810 km². Det finnes mer enn 1 400 naturlige og kunstige innsjøer og vann i Estland. Den største av dem, Peipus (3 555 km²), danner en stor del av grensen mellom Estland og Russland. Den nest største innsjøen, Võrtsjärv på 270 km² ligger sentralt i landet. Narva og Emajõgi er de viktigste av de mange elvene i Estland. 

Estland har en 267 km lang landegrense med Latvia, og 290 km med Russland. Fra 1920 til 1945 gikk Estlands grense mot Russland, fastsatt av Tartufreden i 1920, lenger øst for elven Narva i nordøst, og forbi byen Petsjory (Petseri) i sørøst. Dette området, som utgjør omtrent 2 300 km² ble innlemmet i Russland av Stalin etter andre verdenskrig. Estland vil nå ha tilbake det tapte området.

Estland har over 1 400 innsjøer. De fleste er svært små, men den største, Peipus (Peipsi på estisk), er med 3 555 km² en av de største innsjøene i Europa. Den danner det meste av grensa mellom Estland og Russland. De fleste innsjøene er grunn (som i Finland), Peipus er bare 15 meter dyp. Kystområdene er for en stor del lavland.

 Vassdrag og innsjøer 
Det renner mange elver gjennom landet og disse danner et tett nettverk, de lengste av Estlands elver er Võhandu (162 km), Pärnu (144 km) og Põltsamaa (135 km). Estland har også mange myrområder, våtemarker og marskland særlig i den vestlige delen av fastlandet mot Østersjøen omkring Haapsalu.National Geographic, april 1980, s. 490 Kystlinjen er 3 794 km lang med mange bukter, sund og viker. Tallet på øyer og holmer er anslått til 1 500, og de to største er Saaremaa og Hiiumaa, som begge er egne fylker. Øyene utgjør omkring 10 % av landets areal. Elven Emajõgi er seilbar og har en høydeforskjell på under 4 meter over en strekning på 100 km. Det er anslagsvis 1200 innsjøer i landet.

 Kyst og hav 
Kystområdene er generelt grunne. Østersjøen er generelt grunn med 50 meter dyp i gjennomsnitt. Kysten består dels av sletter/strender med sand, grus eller stein og dels av bratte klipper. Langs kysten er det en del innelukkede områder med brakkvann. Til forskjell fra Latvia og Litauen har Estland en skjærgård. Vestkysten består for en det meste av sanddyner med en flat slette innenfor.

Geologi
Grunnfjellet i Estland og andre baltiske land ligger dypt under sedimentære lag. Granittblokker som kan sees i landskapet noen steder har blitt fraktet fra Finland av isbreer i istiden. Nord i Estland er grunnfjellet dekket av et 200 meter kalkstein. Ved Saaremaa er kalksteinslaget synlig som en over 50 meter høy skrent, klint, ved kysten. Der det er tynt humuslag på kalksteinen slår ikke trær rot og det kan oppstå steppevegetasjon (som også finnes på Gotland og Öland). Det finnes karstlandskap der elver og bekker kan forsvinne ned i undergrunnen. I sør er grunnfjellet dekket av et omkring 600 meter tykt lag av sand- og leirstein som danner et tildels kupert landskap. I vest og nordvest er kysten lav og dekket av sand. Den store nnsjøen Peipus er omgitt av sandstrender. Den postglasiale landhevingen er på 1 til 3 millimeter årlig, mest i nordvest.

Estland tilhører i sin helhet det baltiske skjold, en del av det østeuropeiske kraton. Grunnfjellet her er 1890 – 870 millioner år gammelt. Derimot er Estland del av en plattform – hvor selve grunnfjellet ligger under nyere lag. I Estland er disse nyere, stabile lagene om lag 540-500 millioner år gamle. På øya Saaremaa i vest består grunnen av kalkstein  fra silur, om lag 420 millioner år gammelt fra tiden omkring den kaledonske fjellkjedefolding mye lengre vest. Denne delen av Estland lå under grunt hav i silur, og det ble avsatt desimentære kalksteinslag i det som blant lokale fagfolk kalles Silurbanken. Kysten lengre nordøst er annerledes, og består av lag skjøvet fram av innlandsisen med bølgete åser, morener og en stor mengde grytehullsjøer. Mot havet løper en parallell klippeformasjon som elvene har brutt igjennom med dannelse av fossefall. Ved Narva har elva brutt igjennom og skapt en av Øst-Europas største fosser.

I Viljandi fylke i sør er det partier med svært rød sandstein, av en type som tiltrekker seg geologer.

Utvinning og brenning av skiferolje har etterlatt kilometerlange hauger av slagg og aske ved Kohtla-Järve der et varmekraftverk produserte så mye strøm (omkring 1980) at verket bidro til Leningrads strømforsyning. Omkring 1980 ble det brutt 30 millioner tonn oljeskifer årlig og reservene ble da anslått til å vare i 200 år med daværende utvinningstakt.National Geographic Magazine, april 1980, s. 507.

Klima
Estland har et temperert klima som ikke er ulikt det man finner i Skandinavia. Østersjøen medvirker i stor grad til dette, og fører til kjølig og fuktig vær året rundt, og vintertemperaturene er relativt milde sammenlignet med andre områder på samme breddegrad. De nordlige kystområdene kan derimot få kraftig vind innimellom som gir ganske så sure forhold, i tillegg til den kalde østavinden fra Russland. Lett snøfall er vanlig over hele landet om vinteren, men smelteperioder som kommer med jevne mellomrom hindrer snødekket i å bli for dypt. Om sommeren har man regn og regnbyger omtrent hver andre eller tredje dag. Mai og juni er den tørreste tiden på året. Tallinn har en normal årsnedbør på 585 mm.

Miljø
Den tyngste arven etter sovjetperioden i Estland er den omfattende forurensningen. Den sovjetiske hæren var blant de verste synderne, og militære installasjoner fra denne tiden dekker 800 km² av Estland. Militæret dumpet hundretusenvis av tonn med jetdrivstoff i jorden, og kastet giftige kjemikalier, og gammelt sprengstoff og våpen i sjøen ved kysten og i de mange innsjøene. Da hæren trakk seg tilbake fra Estland i 1990 ble det gjort store ødeleggelser på kasserte bygninger og utstyr. I oktober 1993 laget det estiske miljødepartementet en foreløpig rapport, som oppsummerte ødeleggelsene. Rapporten hevdet at det hadde gått verst utover matjorden og de underjordiske vannkildene på grunn av systematisk dumping av jetdrivstoff fra seks sovjetiske flybaser. Ved flybasen nær Tapa ble det anslått at seks kvadratkilometer med land var dekket av drivstoff, og 11 kvadratkilometer av grunnvannet var forgiftet. Vannet i det omkringliggende området var det ikke mulig å drikke. Med dansk hjelp begynte estlenderne å rense området.  

Andre miljøproblemer er luftforurensning. Nesten 75 % av den estiske luftforurensningen kommer fra to oljeskiferbaserte varmekraftverk som er i drift nær Narva. Gruvedriften etter oljeskifer nordøst i Estland etterlot også gigantiske hauger med kalkstein. Nær byen Sillamäe,  der det tidligere lå et atomkraftverk, ble 1 200 tonn med uran og 750 tonn thorium dumpet i Finskebukta. Dette skal ha skapt alvorlige helseproblemer for innbyggerne i området. 

Miljøproblemer: Luften er kraftig forurenset med svoveldioksid på grunn av kraftverk som brenner oljeskifer i nordøst. Jordsmonnet og grunnvannet er forurenset med petroleumsprodukter og kjemikalier fra tidligere sovjetiske militærbaser. Estland har mer enn 1 400 naturlige og kunstige innsjøer, og de minste av disse som ligger i jordbruksområdene er kraftig forurenset av organisk avfall. Sjøområdene nær kysten er forurenset mange steder. 

Miljøvernsavtaler:
delaktig i avtaler som omhandler: Biologisk mangfold, klimaendringer, utryddingstruede dyrearter, miljøfarlig avfall, skipsforurensning, vern av ozonlaget, våtmarksområder. 
signert, men ikke stadfestet: Kyoto-avtalen

Naturfarer: Flom oppstår ofte på våren

 Vegetasjon og fauna 
Estland har et rikt dyreliv med en del ulv, bjørn, rådyr og villsvin i skogene. Ville dyr har liten økonomisk betydning.

 Demografi 
Minoriteter (andre etnisiteter enn estisk) er særlig konsentrert i Ida-Virumaa fylke (omkring 80 % etnisk ikke-estiske) og i Tallin by. På 1990-tallet var folkeveksten sterkest i og omkring byene Tallin, Tartu og Pärnu, mens øvrige områder stort sett hadde nedgang i folketallet.

Største by er hovedstaden Tallinn, andre store byer er Tartu, Narva, Kohtla-Järve og Pärnu.

 Referanser 

Eksterne lenker