Aleksandra Sokolovskaja

Aleksandra Lvovna Sokolovskaja (russisk: Александра Львовна Соколовская) (født 1872, død 29. april 1938) var en russisk revolusjonær marxist, og var Lev Trotskijs første kone. Hun døde under de store utrenskingene Stalin gjennomførte på 1930-tallet, dog tidligst 1938. 

Hun var revolusjonær marxist i den ukrainske byen Nikolajev på 1890-tallet. Hun ble gift med Trotskij i 1899, da de begge satt i fengsel i Sibir. De fikk to døtre sammen, Nina Nevelson (1901) og Zinaida Volkova (1902). Sommeren 1902 rømte Trotskij fra Sibir, og senere samme år møtte han Natalia Sedova som senere skulle bli hans andre kone. Da ble Aleksandra og Lev skilt. De beholdt imidlertid et vennskapsforhold til hans død. 

Man vet lite om Sokolovskajas liv etter 1902. Hennes døtre ble stort sett oppdradd av David og Anna Bronstein, Trotskijs velstående foreldre, i Janovka, en liten by i Ukraina. Sokolovskaja oppdro sitt barnebarn Aleksandra i 1932–35, etter at Aleksandras mor fikk lov til å forlate landet, samtidig som Aleksandras far, Sakhar Moglin, ble arrestert i 1932. Ifølge familien var hun en god pedagog og oppdrager, og stod Lenins enke, Nadezjda Krupskaja, nær på 1930-tallet. 

Sokolovskaja ble arrestert og sendt i eksil i 1935. Hun ble sist sett i Kolyma arbeidsleir, av Nadezjda Joffe, Adolf Joffes datter.

 Litteratur 
 Vadim S. Rogovin: 1937 : Jahr des Terrors, ISBN 3-88634-071-6

Kategori:Personer fra Kamjanske rajon i Dnipropetrovsk oblast
Sokolovskaya, Alexandra