Torstein Høverstad

For oversetteren, se Torstein Bugge Høverstad

Torstein Høverstad (1880–1959) var en norsk pedagog, lærerutdanner, skolehistoriker og statsstipendiat. Han var far til krigsflygeren Gunnar Høverstad, og farfar til oversetteren Torstein Bugge Høverstad.

Høverstad var bondesønn fra Valdres. Han fullførte Hamar lærerskole i 1901, var lærer ved Akershus amtsskole 1902–1907, tok artium i 1906 og underviste på Aars og Voss' skole i Oslo 1907–1909 og ved Notodden lærerskole 1909–1915. Han ble cand.philol. i 1914 og var overlærer ved Kristiansand katedralskole 1915–1918.

I 1911 foretok han en studietur til USA for å besøke kjente utdanningsinstitusjoner som Chicago universitetsprøveskole. Han vendte oppglødd hjem til Norge og ble i 1918 dr.philos. for sin avhandling Norsk skulesoga (1. bind). Å etablere en norsk lærerhøyskole var Høverstads hjertesak som han arbeidet for 1916–1922, vis-à-vis både regjeringen og Stortinget. Han fremla forslag om en privat lærerhøyskole på Bondi ved Blakstad i Asker, og fikk helhjertet støtte fra kirkestatsråden Jørgen Løvland. I 1917 begynte et ettårig, eksamensfritt kurs på Bondi med offentlig støtte. Lærerkreftene var Høverstad selv, Mina Moe og Erling Kristvik. I 1919 utga Høverstad og Kristvik Ein norsk lærarhøgskule: Historisk utstyr og program.Egil Frøyland: Verpekassen (s. 86), Pax forlag, Trondheim 1974, ISBN 82-530-0598-9 

Høverstads skoleplaner med sterke religiøse og nasjonale innslag var spesielt velkomne i folkehøyskolemiljøet. Skolebladet derimot skrev om «Høverstads private menighetsfakultet for gudsfrykt og norskdom». Høverstad stilte seg fiendtlig til et skoleverk han hevdet hadde røttene sine i dansketidens «danske skole», med «unorske» metoder innført fra utlandet, mest Tyskland, mekanisk tilpasset hensynet til bylivet, enda dette etter Høverstads oppfatning i seg selv er «unaturlig» og derfor tilbyr de sletteste oppvekstvilkårene. Høverstad framla planene sine først for Selskapet for Norges vel i stedet for for lærerlagene, som dermed følte seg oversett og umyndiggjort. Høverstad ble etter hvert utsatt for en slik grad av personforfølgelse at Løvland måtte ta det opp i Stortinget for å få slutt på det. Da var lærerforeningene som ødela for Høverstad, på en tid da de på sin side var mest opptatt av å fremme en fireårig lærerutdannelse. Skoleutvalget i Stortinget var stemt for å bevilge penger til Høverstads lærerskole på Bondi, men et stort flertall stemte imot. I stedet organiserte venner av Høverstads lærerhøyskole et utvalg som på kort tid klarte å reise  kroner, et imponerende beløp den gang.Egil Frøyland: Verpekassen (s. 87) 

Høverstad deltok i en utredningskomité fra 1920–1921, og drev selv et høyskolekurs samme året. Da Norges lærerhøiskole ble opprettet i 1922, var det tautrekking om den skulle ligge i Oslo, Bergen, Trondheim eller på Ås. Til slutt gikk Lade i Trondheim seirende ut. Høverstad ble innstilt til et dosentur i historie av flertallet i den sakkyndige komiteen. Departementet valgte imidlertid å følge komiteens mindretall som utnevnte Arne Bergsgård i stedet. På samme måte hadde professor Anathon Aall som sakkyndig holdt Helga Eng som den eneste med kompetanse til stillingen som professor i pedagogisk psykologi; likevel ble dr. Eng tilsidesatt og Søren Nordeide (1872–1941)Grepstad, Jon; Allkunne: «Søren Nordeide» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 12. februar 2025 fra  innsatt i stedet. Forkvinne i Norges Lærerinneforbund, Anna Sethne, kritiserte dette skarpt i Vår Skole.Egil Frøyland: Verpekassen (s. 88)

Høverstad ble statsstipendiat i flere omganger, først fikk han fra 1915 et årlig stipendbeløp for sine skolehistoriske studier, og fra 1927 var han stipendiat i full stilling. 

Søren Nordeide hadde vært adjunkt på Levanger off. lærerskole, og fra 1923 underviste Høverstad der. Han gjorde også et stort arbeid for Norsk pedagogisk tidsskrift som utkom fra 1917, og Norsk pedagogisk årbok. Hans ivrigste tilhengere var nok målfolk. I 1916 hadde de stiftet Norskmålslag for lærarar på den høgre skulen, med opphav i miljøet rundt de første landsgymnasene, på Voss og i Volda. Kirke- og undervisningsdepartementet ønsket å opprette et professorat i historisk pedagogikk ved universitetet i Oslo i 1937. Universitetet avviste dette, men Høverstad fikk innvilget et forskningsstipend lønnet som professor. Han følte seg satt på sidelinjen, men fikk iallfall skrevet sin biografi om Ole Vig, utgitt i 1953.Egil Frøyland: Verpekassen (s. 89)

I 1939 kjøpte jøden Hans Salomon en odelsgård i Høverstads hjemtrakter i Valdres, og Ingeborg Solbrekken utga i 2023 Jøden og jorden; drevet fra gård og grunn av norske nazister og gode nordmenn på forlaget Vigmostad og Bjørke,Kjell Solem: «Den absolutte motvilje», 27. januar 2023 der hun tok med et leserbrev fra juni 1939, hvor Torstein Høverstad i lokalavisen advarte om at bygden ville bli skadelidende «om «jødeslekten Salomon» fikk slå seg ned her».

Halvdan Koht skrev om Høverstad: «Han har vært en omstridt personlighet, men en uomtvistelig arbeidskraft.»

 Referanser 

 Litteratur 
 Halvdan Koht. «Torstein Høverstad». I: Norsk biografisk leksikon, 1. utg.
 Norsk skulesoga. 1. Det store interregnum 1739-1827. Steenske forlag, 1918
 Norsk skulesoga. 2 Frå einvelde til folkestyre 1814-1842. Steenske forlag, 1930
 Ein norsk lærarhøgskule : Historisk utsyn og program. Kristiania, 1919
 Uppseding og uppsedarar. Steenske forlag, 1920
 Ole Vig. Trondheim, 1924
 Norrøn livskunst. Oslo, 1941. Ny utgave 1957
 Ole Vig : Ein norrøn uppsedar : Manns vyrdnad er manns varnad''. Hamar, 1953
 Sambok

Kategori:Norske pedagoger
Kategori:Statsstipendiater
Kategori:Personer fra Vang kommune i Oppland