Wessex-kulturen

Utforskning og levninger
Kulturen var aktiv i løpet av eldste halvdel 2000-tallet f.Kr. Kjennskapet til Wessex-folket kommer fra deres begravelsesskikker ettersom det ikke er funnet noen arkeologiske spor etter noen bosetning. Wessex-folket begravde alltid sine døde med rike gravgaver, i begynnelsen ble de lagt ukremert i en gravhaug, men gikk siden over til kremering i keramikkurner. Bronse var i utstrakt bruk med tinninnholdet på opptil 17 %. Tinn ble utvunnet fra Cornwall.


Den nye kulturen gjennomførte flere imponerende jordverk, blant annet et som kalles for Silbury Hill, den største menneskeskapte jordhaug i det forhistoriske Europa. Den er 39 meter høy og ble bygget ved en rekke av runde plattformer. I nærheten er også Avebury, den største «henge», som eksisterer. Det vil si sirkelformet megalittisk steinsetting. Avebury består av en enorm sirkelrund jordvoll og en ytre ring av rundt hundre stående bautasteiner, og to mindre indre steinringer. Utenfor megalittmonumentet er det en lang gate på et par km med ytterligere stående steiner.


Wessex-kulturen snakket antagelig en form for indoeuropeisk språk som senere ble dominert av en jernalderkultur og som snakket det som vi i dag kaller for keltiske språk. Wessex-kulturen blir gjerne delt inn i to hovedepoker:

 Wessex I-perioden ca. 2650 f.Kr. – 2000 f.Kr., assosiert med betydelig bygging av Stonehenge (fase 3).
 Wessex II-perioden ca. 1650 f.Kr. – 1400 f.Kr., assosiert med kremasjon, utstrakt handel med utlandet (Egypt, Mykene og Kreta)

Kategori:Europeiske arkeologiske kulturer
Kategori:Arkeologiske perioder